Провадження № 2/643/2189/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власенка М. В.,

за участю секретаря судового засідання Насирової М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та центрального водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2020 року КП «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просить:

визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду;

стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість в сумі 15488,54 грн., з них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 8324,70 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 6184,37 грн.; інфляційні витрати 635,03 грн.; 3% річних від простроченої суми 344,44 грн.;

стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Через невиконання своїх обов`язків перед позивачем утворилася заборгованість щодо сплати за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 8324,70 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2020 у розмірі 6184,37 грн., інфляційні витрати у розмірі 635,03 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 344,44 грн., а всього на загальну суму 15488,54 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова (суддя Олійник О. О.) від 21 грудня 2020 року відкрито провадження у справі; ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено судове засідання на 15 січня 2021 року; викликано у судове засідання учасників справи; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

15 січня 2021 року, через неявку усіх учасників справи, розгляд справи відкладено на 12 лютого 2021 року. Про дату судового засідання ОСОБА_2 повідомлений належним чином (а. с. 56).

25 січня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від ОСОБА_2 надійшла заява про залишення цивільної справи без руху та повернення її позивачу разом з додатками, посилаючись на відсутність у додатках до позовної заяви копії договору про надання комунальних послуг, на який посилається позивач. Також, відповідачем порушено питання щодо пропущення позивачем процесуальних строків звернення до суду за захистом прав. Також, у своїй заяві ОСОБА_2 звертає увагу суду, що відповідачі по справі є пільговиками, ветеранами праці, інвалідами 2 групи, ветеранами війни та учасниками бойових дій.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова (суддя Олійник О. О.) від 26 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 25 січня 2021 року в частині залишення позовної заяви без руху та повернення її разом з додатками позивачу без розгляду; вимоги заяви ОСОБА_2 від 25 січня 2021 року, в частині застосування строків позовної давності, прийняти до розгляду та розглянути під час вирішення справи по суті.

04 лютого 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій відповідач зазначив таке: «заявляємо та просимо прийняти додаткове рішення у справі № зазначити усі надані вам повідомлені вам додоткові обставини та докази у долучених доказах викладено в долучених додатках відповідно про наш пільговий статус та інші обставини та докази щодо завдання шкоди здоров`ю та каліцтво ОСОБА_2 та ОСОБА_1 неякісними комунальними послугами КП «Харківводоканал» пільговий Статус ОСОБА_2 розповсюджується на ОСОБА_1 що до сплати комунальних послуг ОСОБА_1 ОСОБА_2 ».

До заяви додано: копію посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 16 липня 2015 року ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_2 про те, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій; відповідь з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 17 січня 2018 року про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, за категорією «УБД» (АТО), на користування пільгами мають право 2 особи з 17 липня 2015 року.

11 лютого 2021 року ОСОБА_2 частково ознайомився з матеріалами справи (а .с. 64).

11 лютого 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Олійника О. О.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова (суддя Олійник О. О.) від 12 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Олійника О.О.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова (суддя Олійник О. О.) від 12 лютого 2021 року задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Олійника О. О.; відведено суддю Олійника О. О. від участі у розгляді цивільної справи № 643/20146/20 за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 15 488 грн. 54 коп., у зв`язку з розглядом Червонозаводським районним судом м. Харкова справи № 646/857/21 за позовом ОСОБА_2 до судді Московського районного суду м. Харкова Олійника О. О., Голови Московського районного суду м. Харкова, Комунального підприємства «Харківводоканал», Голови Дзержинського районного суду м. Харкова, Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», Харківської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: Державна казначейська служба України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якій суддя Олійник О. О. є відповідачем.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2021 року, здійсненого на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2021 року, визначено склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіченко Н. В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова (суддя Новіченко Н. В.) від 15 лютого 2021 року прийнято справу № 643/20146/20 до провадження; призначено судове засідання на 15 березня 2021 року; викликано у судове засідання учасників справи, явку яких визнано обов`язковою.

16 лютого 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від КП «Харківводоканал» надійшли пояснення, в яких представник позивача просив не враховувати доводи відповідача щодо, зокрема, позовної давності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

15 березня 2021 року на електронну пошту Московського районного суду м. Харкова від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, через зміну складу суду та через «невідомо завчасно про дату та місце розгляду судового засідання» та клопотання про розгляд справи спочатку.

Згідно довідки від 15 березня 2021 року розгляд справи відкладено на 06 квітня 2021 року, у зв`язку з неявкою учасників справи.

Згідно довідки від 06 квітня 2021 року розгляд справи відкладено на 14 квітня 2021 року, у зв`язку з неявкою учасників справи.

06 квітня 2021 року на електронну адресу Московського районного суду м. Харкова від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Новіченко Н. В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова (суддя Новіченко Н. В.) від 13 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 , яка надійшла на електронну адресу Московського районного суду м. Харкова, про відвід судді Новіченко Н. В. від участі у розгляді справи № 643/20146/20 повернуто заявнику без розгляду, через недодержання вимог щодо підписання такої заяви у встановленому законом порядку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова (суддя Новіченко Н. В.) від 14 квітня 2021 року задоволено заяву про самовідвід судді Новіченко Н. В.; відведено суддю Новіченко Н. В. від участі у розгляді цивільної справи № 643/20146/20 за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 15 488 грн. 54 коп., у зв`язку з поданням ОСОБА_2 до Червонозаводського районного суду м. Харкова позову до судді Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н. В. (справа № 646/2467/21).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2021 року визначено склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Власенко М. В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу № 643/20146/20 за позовною заявою КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та центрального водовідведення; розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання на 12 травня 2021 року; копію ухвали направлено учасникам справи.

14 квітня 2021 року на електронну адресу Московського районного суду м. Харкова від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшла заява, в якій відповідачі просять долучити до матеріалів справи докази та розглядати справу за їх участі та повідомити належним чином про дату, час та місце розгляду справи. До заяви додано відповідь АТ «Укрпошта» від 13 квітня 2021 року та Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 28 грудня 2020 року.

У судовому засіданні 12 травня 2021 року відкладено розгляд справи через неявку відповідачів на 08 червня 2021 року.

08 червня 2021 року, до початку судового розгляду справи по суті, на електронну пошту Московського районного суду м. Харкова надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до КП «Харківводоканал» про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до КП «Харківводоканал» про стягнення грошових коштів у справі № 643/20146/20 повернуто позивачам, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, оскільки така заява не підписана позивачами.

08 червня 2021 року учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать конверти, які повернулися на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, відповідачі повідомлялися шляхом розміщення оголошення про виклик.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує. До заяви додав уточнений розрахунок заборгованості.

Крім цього, 08 червня 2021 року на електронну пошту Московського районного суду м. Харкова надійшов відзив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на позовну заяву КП «Харківводоканал», який ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08 червня 2021 року повернуто заявникам без розгляду, через порушення вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до наданих матеріалів, є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_2 .

Згідно з розрахунком заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_2 , відкритого на ОСОБА_1 , сума заборгованості відповідачів (адреса АДРЕСА_1 ) за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2020 року складає 8324,70 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2020 року складає 6184,37 грн., інфляційні витрати складають 635,03 грн., 3% річних від простроченої суми складають 344,44 грн., а всього 15488,54 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.

Згідно з п. 8 вищезазначених Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Проте, це не свідчить, що під час відсутності такого договору, відповідачі користуючись послугами, що фактично надаються - не повинні їх оплачувати.

Таке твердження слідує з положень ст. 11 ЦК України відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.

Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», відтак у них виник обов`язок сплатити ці послуги.

Згідно зі ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість.

Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності у цій справі, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено.

Доводи позивача щодо відсутності підстав для застосування позовної давності, оскільки відповідачами сплачувалися послуги 15 березня 2014 року в сумі 400,00 грн., яка значно перевищує місячні нарахування (79,13 грн.) свідчить про визнання ними свого боргу та про переривання строку позовної давності, суд вважає не обґрунтованими, через відсутність взаємозв`язку між сплаченим боргом у 2014 році та предметом спору у цій справі. Крім цього, посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 є безпідставними, оскільки обставини застосування (переривання) строків позовної давності у справі, що була предметом розгляду Верховного Суду та у цій справі є різними, що свідчить про відсутність підстав для застосування правового висновку у цій справі, висловленого Верховним Судом, на який посилається позивач.

Згідно наданого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 2017 року по 31 жовтня 2020 року становить 5113,70 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2017 року по 31 жовтня 2020 року становить 3812,22 грн.

В решті позовних вимог, а саме стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2017 року та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2017 року, слід відмовити через пропуск строку позовної давності.

Вирішуючи питання щодо можливості стягнення виниклої заборгованості суд враховує наступне.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій, а відповідач ОСОБА_1 як пенсіонер за віком (а. с. 149).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги, зокрема:

75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю).

75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості слідує, що по особовому рахунку НОМЕР_2 , у період з липня 2015 року по вересень 2019 року нараховувалася пільга на послуги з централізованого водопостачання та послуги з централізованого водовідведення, а сума заборгованості відповідачів нарахована з урахуванням зазначеної пільги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі.

Згідно п. 1 зазначеного Порядку, він визначає механізм виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі пільг за комунальні послуги, зокрема постачання централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.

Згідно п. 5 зазначеної Постанови, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 1 травня 2019 р., крім пунктів 1 і 3 цієї постанови та пунктів 3, 4, 6 змін, затверджених цією постановою, які застосовуються з 1 жовтня 2019 року.

Отже, громадянам надавалася пільга щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення до 01 жовтня 2019 року, а в подальшому така пільга надається у грошовій формі.

Відтак, позивачем правомірно з 01 жовтня 2019 року припинено нарахування пільги при наданні послуг, оскільки такі пільги монетизовано, а порядок їх нарахування, надання, виплата, перерахунок тощо, не входить до компетенції позивача.

Відтак, суд доходить висновку, що обов`язок по сплаті боргу, який пред`явлено до суду, існує саме у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та підлягає стягненню саме з них, оскільки вони не звільнені від його сплати.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

У цьому випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 635,03 грн. індексу інфляції за час прострочення та 344,44 грн. 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст. 258 ЦК України, суд доходить висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі та стягуються з відповідачів.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Отже, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості в розмірі 12007,39 грн., з них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 2017 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 5113,70 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2017 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 3812,22 грн.; інфляційні витрати 635,03 грн.; 3% річних від простроченої суми 344,44 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Так, суму задоволених вимог 12007,39 грн. необхідно помножити на розмір судового збору 2102,00 грн. та поділити на суму первісних вимог 15488,54 грн., що дорівнюватиме 1629,56 грн. Ця сума підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках, тобто по 814,78 грн. з кожного.

Керуючись ст. 4, 12, 76 81, 89, 141, 258, 259, 263 266, 268, 273, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та центрального водовідведення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 2017 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 5113,70 грн., за послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 2017 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 3812,22 грн., інфляційні витрати у розмірі 635,03 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 344,44 грн., а всього загальну суму 12007 (дванадцять тисяч сім гривень) 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір у розмірі по 814 (вісімсот чотирнадцять гривень) 78 коп. з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Позивач: комунальне підприємство «Харківводоканал», , МФО 351629, р/р НОМЕР_3 в АТ «Мегабанк», юридична адреса: м. Харків, вул. Шевченка, 2.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та проголошено 08 червня 2021 року.

Суддя М. В. Власенко