У Х В А Л А

03.02.2021 Справа №607/957/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді В.М. Братасюка, розглянувши клопотання про зменшення розміру судового збору , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 20.01.2021 року позов залишено без руху, оскільки вивченням змісту позовної заяви та додатків до неї було встановлено невідповідність вимогами ст. 175 і 177 ЦПК України, а саме:

За подання позовної заяви фізичною особою вимоги немайнового характеру підлягає до сплати судовий збір в 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що складає 908 гривень.

Позивач сплатила зазначений судовий збір, що підтверджується квитанцією про сплату №37395 від 16.01.2021.

Позовна вимога про поділ спільного майна подружжя є вимогою майнового характеру.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тому, за вимогу майнового характеру з ціною позову в розмірі 6997375гривень, позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 11 350 гривень. Однак, позивачем зазначений судовий збір не сплачений.

Зі змісту позовних вимог, а саме із прохальної частини позовної заяви, вбачається, що позивач просить суд задовольнити дві вимоги (майнового та немайнового характеру), проте судовий збір сплачений лише за одну вимогу, таким чином, позивачу необхідно оплатити судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 11350 гривень та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

Поряд з тим, представником позивача, 02.02.2021 року на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, скеровано лист з клопотанням розглянути питання зменшення розміру суми судового збору до мінімальної 908 гривень з огляду на важке матеріальне становище позивачки.

Розглянувши клопотання суд наголошує таке.

У своїй практиці Європейський суд зазначає, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Позивачка просить зменшити їй суму судового збору до мінімально необхідної 908 гривень покликаючись на скрутне матеріальне становище, й на підтвердження надала копію відомостей з державного центру зайнятості №934 від 19.11.2020 року змістом якої вбачається нарахування ОСОБА_1 за період 15.01.2020 року до 15.10.2020 року в сумі 15 752, 17 гривень.

Поряд з тим, на переконання Суду, вирішуючи питання звільнення/зменшення суми сплати судового збору, слід надати належну фактичну та правову оцінку наданим доказам щодо майнового стану позивачки та навести достатні та зрозумілі мотиви задоволення чи відмови у задоволенні клопотання про зменшення сплати судового збору.

В цьому контексті Суд наголошує, що з наданої позивачкою довідки з центру зайнятості неможливо встановити чи дійсно у неї існує скрутне майнове становище за відсутності інших достатніх, за стандартом доказування «поза розумним сумнівом», доказів - копії трудової книжки, відповідно до якої вона офіційно не працює, довідки відділу обслуговування громадян щодо нарахування пенсії (в разі перебування на обліку в органах ПФУ), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про відсутність у них будь-якого нерухомого майна, інформації з сервісного центру МВС про наявність/відсутність транспортних засобів, тощо.

Оскільки обов`язок доказування покладається саме на позивачку, Суд констатує недоведеність останньою викладених нею обставин, необхідних до задоволення заяви про зменшення розміру судового збору.

З огляду на наведене, керуючись ст. 136 ЦПК України, ст.8 ЗУ «Про судовий збір», Суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зменшення суми судового збору відмовити.

Ухвала до оскарження не підлягає.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк