РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/14588/20

Пров. №2/766/4647/21

31 травня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Сімірзіна П.М., з участю позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Андруневича В.М. (за дорученням Херсонського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги), в режимі відеоконференції відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Ярової С.В. (доручення Каховського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору,-

В С Т А Н О В И В:

23.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою, в якій, посилаючись на ст. 1308 ЦК України, просила розірвати спадковий договір, укладений нею з відповідачем ОСОБА_2 11.09.2019 року, через невиконання набувачем (відповідачем) її розпоряджень. Посилаючись на те, що з початку укладення договору її розпорядження відповідач виконував частково прибирав квартиру за допомогою пилососу, частково доплачував їй за комунальні послуги у розмірі 200-300 грн., поставив решітку на вікно (1800,00 грн. вона йому компенсувала), не придбавав їй продукти харчування та ліки, вона сама готувала їжу, прибирала, мила посуд, купляла собі речі. З початку карантину відповідач поїхав в Каховку та приїжджав до неї один раз на місяць, а 19.08.2020 року забрав свої речі та виїхав. Розірвати спадковий договір добровільно відмовився. Вона потребує допомоги, яку їй відповідач не надає, тобто племінник відмовився виконувати умови договору.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.10.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 10.12.2020 року.

29.12.2020 року до суду надійшов відзив, який надісланий суду 24.12.2020 року, додані докази одночасного його надіслання позивачці 24.12.2020 року.

За позицію сторони відповідача, викладеної у відзиві на позов, ОСОБА_2 позов не визнає, оскільки доводи позивачки ґрунтуються лише на припущеннях та не доведені належними доказами. Договір не передбачає постійного проживання набувача з позивачкою. Вказує, що постійно проживав з позивачкою до серпня 2020 року, з березня був зареєстрований як безробітний і лише у вересні 2020 року переїхав до м.Нова Каховка та став там на облік. Він систематично відвідував позивачку, допомагав по господарству та надавав фінансову допомогу. Позивачка жодного разу не зверталася з проханням про придбання ліків. Звертав увагу, що за договором усі дії набувач виконує за рахунок ОСОБА_1 . Доказів істотного порушення договору не надано. Вини у порушенні зобов`язань не доведено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду за суттю на 31.05.2021 року, вирішено питання про виклик в судове засідання свідків.

25.02.2021 року від представника позивачки адвоката Андруневич В.М. надійшла відповідь на відзив, за якою виїзд відповідача у м.Н.Каховка фактично позбавило його права виконувати умови договору, в останній раз позивачка бачила відповідача, коли він у вересні 2020 року забирав свої речі. Наполягав, що відповідач не виконує умови п.1 договору.

В підготовчій частині судового засідання задоволено клопотання про відмову позивачки про допит свідка ОСОБА_3 та про допит свідка ОСОБА_4 .

В ході розгляду справи через неявку свідка ОСОБА_5 було задоволено клопотання сторони відповідача про відмову від її допиту.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяви. Позивачка вказала, що у неї є онука з якою вона примирилася, а оскільки відповідач не бажав з нею проживати вона сказала, що такий помічник їй не потрібний та запропонувала йому виїхати та розірвати договір. Відповідач казав, що він розірве договір після того, як вона поверне йому кошти, витрачені на його укладення 16,5 тис.грн., таких коштів у неї не має. Підтвердила, що за укладення договору усі кошти сплачував відповідач, але вважає, що він сплатив менше.

Відповідач та його представник позов не визнали, дали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Зазначили, що позивачка примирилася з онукою та вирішила залишити квартиру їй, його у серпні 2020 року позивачки фактично вигнала з квартири, надавши йому розпорядження забрати свої речі та вивільнити житло. Він і досі готовий виконувати свої обов`язки, а також надавати матеріальну допомогу позивачці, що не передбачено договором. Позивачка вигнала його з квартири, фактично позбавила його можливості виконувати немайнові умови договору щодо прибирання в квартирі тощо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_2 проживав у її подруги ОСОБА_1 , потім вона розповіла їй, що уклала спадковий договір, а з початку карантину ОСОБА_2 поїхав до себе. Вона була свідком того, що ОСОБА_1 2 рази весною 2020 року дзвонила ОСОБА_2 та питала, коли він приїде, оскільки необхідно купити продукти харчування та що їй такий помічник не потрібний. Свідок не знає, чи давала ОСОБА_1 кошти ОСОБА_2 , знає, що у ОСОБА_1 була субсидія та вона її давала ОСОБА_2 , щоб той оплачував комунальні послуги.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що є племінницею ОСОБА_1 та їй відомо, що ОСОБА_2 проживав у її тітки 3-4 роки, тітка уклала спадковий договір, але завжди сама ходила на продуктову базу та коли ОСОБА_7 не працював годувала його. Вона була у тітки приблизно 2 рази на місяць, розмовляла з нею по телефону, тітка казала, що ОСОБА_7 відмовився їй допомагати матеріально з весни 2020 року, а з серпня 2020 року у тітки живе її онука, яка за нею доглядає. Їй невідомо чи просила тітка ОСОБА_7 ходити за продуктами та ліками.

Суд, заслухавши вступні слова позивачки, відповідача та їх представників, дослідивши письмові докази та допитавши свідків встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

11.09.2019 року між ОСОБА_1 , як відчужувачем з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_2 , як набувачем з іншої, укладено та нотаріально посвідчено спадковий договір, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_2 зобов`язався виконувати розпорядження немайнового характеру та майнового характеру за рахунок коштів ОСОБА_1 , а саме:

- спілкуватися з нею, відвідувати її, підтримувати морально;

- щотижнево забезпечувати відчужувача продуктами харчування;

- забезпечувати приготування їжі по мірі необхідності та на її особисте прохання;

- забезпечувати проведення прибирання квартири та прання постільної та особистої білизни по необхідності та на її особисте прохання. але не менше одного разу на тиждень;

- забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та/або медичного обладнання за рекомендацією лікарів, забезпечувати надання її медичної допомоги та особистого догляду у випадку захворювання;

- супроводження відчужувача до лікарняних закладів у разі виникнення такої потреби;

- придбавати одяг та взуття для відчужувача по мірі необхідності та/або на її особисте прохання;

- вирішення питань оформлення документів, що стосуються та необхідні відчужувачу, в тому числі пенсійних (арк. справи 7).

У статті 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

За змістом положень статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 грудня 2020 року в справі № 607/5404/18 (провадження № 61-18654св19) дійшов висновку, що «вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, а й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати».

Предметом спору є розірвання спадкового договору з посиланням на невиконання набувачем розпоряджень відчужувача, передбачених пунктами 1 спадкового договору, а саме:

- забезпечення відчужувача необхідними продуктами харчування та одягом за його рахунок;

- забезпечення відчужувача належними лікувальними засобами згідно з рецептами лікарів незалежно від їх вартості за рахунок його коштів та в разі необхідності за рахунок коштів, які належать особисто набувачу майна.

Згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року в справі № 2-879/13 (провадження № 61-10802св18) зазначено, що «сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом».

Та обставина, що відповідач виїхав з квартири позивачки, сама по собі не дає підстав для висновку про невиконання ОСОБА_2 умов спадкового договору, оскільки щотижневе забезпечення продуктами харчування, приготування їжі, спілкування, відвідування та моральна підтримка, прибирання квартири та прання не менше одного разу на тиждень, купівля ліків, одягу взуття тощо, оформлення документів тощо набувач ( ОСОБА_2 ) зобов`язався виконувати лише за рахунок коштів відчужувача ( ОСОБА_1 ), а вимога покинути квартиру, позбавила останнього можливості виконувати прибирання раз на місць тощо.

Посилання сторони позивачки в судовому засіданні на те, що вона не була ознайомлена з умовами договору, а знайшла його лише коли відповідач покинув квартиру не є підставами для розірвання договору на підставі ст. 1308 ЦК України, з вимогами про визнання недійсним договору чи будь з якими іншими вимогами, пов`язаними з його укладенням позивачка до суду не зверталася.

Відсутність достовірних доказів невиконання договору з вини відповідача позбавляє суд визначити чи були причини такого невиконання істотними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту невиконання відповідачем її розпоряджень як відчужувача за спадковим договором, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. В судовому засіданні не встановлено, що відповідач відмовився виконувати будь-які розпорядження ОСОБА_1 передбачені умовами договору та у спосіб, визначений договором.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складено 10 червня 2021 року.

На підставі ст. 526, 651, 1308 ЦК України, керуючись ст.2, 12, 13, 18, 81, 89, 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) про розірвання спадкового договору відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Херсонський міський суд Херсонської області з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус