Справа № 478/724/21 Провадження № 2/478/219/2021
У Х В А Л А
08 червня 2021 року смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області в складі, судді Томашевського О.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про захист прав споживача та стягнення коштів за нікчемну експертизу, яка не відповідає вимогам закону,
ОСОБА_1 звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про захист прав споживача та стягнення коштів за нікчемну експертизу, яка не відповідає вимогам закону.
Розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 5 ст.28 ЦПК України визначено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Подаючи вказану позовну заяву до суду, позивач посилається на те, що вказаний спір стосується захисту її прав як споживача, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», тому підсудність вказаної справи визначена відповідно до вимог ч.5 ст.28 ЦПК України.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.09.2014 року, в межах розгляду цивільної справи №478/1275/14, було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України.
За результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, судовим експертом Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України Цушко В.С., було складено висновок № 1146-1149 від 29.07.2016 року.
Оскільки Апеляційним судом Миколаївської області у цивільній справі № 478/1275/14 ухвалено рішення від 06.12.2017 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову через недоведення обґрунтованості належними та допустимими доказами позовних вимог, та відсутності можливості реального поділу спірного житлового будинку за варіантом запропонованим судовим експертом, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь кошти за складення їхнім працівником під час виконання своїх службових обов`язків нікчемного висновку судового експерта № 1146-1149 від 29.07.2016 року.
Згідно п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до ч.1 ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Згідно п. 1 постанови пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.
На відносини по виготовленню та продажу товарів, виконанню робіт і наданню послуг громадянином, який не є підприємцем, а також на випадки придбання товарів, користування послугами громадянином лише для підприємницької діяльності або підприємствами, установами, організаціями дія цього Закону не поширюється.
Враховуючи наведені норми законодавства та аналізуючи заявлені позовні вимоги, суд вважає, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на відносини, які виникли в процесі розгляду цивільної справи та призначення судової експертизи, в тому числі мотивів, з яких суд першої та апеляційної інстанцій виходили при ухваленні судових рішень. Тобто, в даному випадку позивач не може вважатися споживачем, в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
З наведеного вбачається, що заявлена позивачем вимога безпосередньо не пов`язана із критерієм розмежування територіальної юрисдикції (підсудності) за її вибором, тому в даному випадку підлягають застосуванню правила загальної підсудності за місцезнаходженням відповідача, що відповідає вимогам ч.2 ст.27 ЦПК України.
Так, ч.2 ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Позивачем, в якості відповідача визначено Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, який розташований за адресою: вул. Рішельєвська 8, Приморський район, м. Одеса.
З огляду на викладене, належним судом першої інстанції, в силу вимог ч.2 ст. 27 ЦПК України, є суд, територіальна юрисдикція якого поширюється на територію, за місцезнаходженням відповідача по справі.
Відповідно до п.1 ч.1 та ч.3 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги, що Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України знаходиться на території, яка належить до Приморського району м. Одеси, дослідивши і оцінивши обставини справи, з метою дотримання правил територіальної юрисдикції, суд прийшов до висновку про передачу справи за підсудністю та направлення даної цивільної справи до Приморського районного суду м. Одеси.
Керуючись ч.1 ст.27, п.1 ч.1, ч.3 ст.31, ч.6 та ч.9 ст.187 ЦПК України, суд,
П о с т а н о в и в:
Копію ухвали направити позивачу для відома.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 08 червня 2021 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О. Томашевський