Провадження № 2/331/88/2021
Справа № 331/5018/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю : секретаря Постарнак М.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представників : позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення споруди,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Запорізьку міську раду, за результатами розгляду якого просить зобов`язати відповідачку усунути їй перешкоди в користуванні власністю шляхом знесення вигрібної ями, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що позивачка є власницею 17/25 частин будинку АДРЕСА_1 . Власником іншої частини будинку є відповідачка.

Крім того, позивачці на праві власності належить 4/10 частин земельної ділянки по вказаній адресі, а власником інших 6/10 частин земельної ділянки по вказаній адресі, які знаходяться в користуванні відповідачки, є Запорізька міська рада.

Приблизно у 2017 році ОСОБА_4 , не узгодивши питання з позивачкою власницею суміжної земельної ділянки, розташувала з тилової сторони літньої кухні, яка належить позивачці, на відстані 50-70 см. від стіни кухні, вигрібну яму. Від даної вигрібної ями відбувається намокання стіни літньої кухні, що призводить до її руйнування, крім того на даній стіні розташовані розетки, прокладений електрокабель, що може призвести до замикання або до пожежі. Усунути перешкоди, що чинить відповідачка позивачці, у добровільному порядку шляхом знесення вигрібної ями, ОСОБА_4 відмовляється, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Як на правові підстави заявленої вимоги позивачка посилається на статті 91,103,130 ЗК України, статті 16,376,386,391 ЦК України.

У грудні 2019 року від відповідачки до суду надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що ОСОБА_4 проти позову заперечує, оскільки позивачка не довела факт існування вигрібної ями, до якої причетна відповідачка, як і не довела факт завдання позивачці шкоди, яка пов`язана із існуванням вказаної ями ( а.с.35-36).

Заяви, клопотання учасників процесу.

13.11.2019 року від позивачки до суду надійшла заява про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ( а.с.6) та клопотання про витребування у відповідачки копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с.7).

27.12.2019 року від позивачки до суду надійшла оновлена заява про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ( а.с.53) та клопотання про призначення у цій справі судової будівельно- технічної експертизи, яке 12.02.2020 року позивачкою було уточнено ( а.с.54-55, 92-93).

16.01.2020 року від відповідачки до суду надійшла заява про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ( а.с.58), та клопотання про долучення до матеріалів справи доказів фототаблиць ( а.с.59, 60-63).

16.01.2020 року від позивачки до суду надійшла заява про виключення з кола осіб учасників процесу Запорізьку міську раду, як помилково залучену до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ( а.с.67).

28.01.2020 року від позивачки до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи в якості доказів фототаблиць ( а.с.78, 80-85).

10.02.2020 року від відповідачки до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказу копію листа № 14301-20/20.01-76 від 21.01.2020 ( а.с.87,88-89).

7.07.2020 року представник відповідачки адвокат Курдась С.О. звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.125).

Процесуальні дії суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ( далі суд) від 18 листопада 2019 року провадження у справі відкрито ; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження ; справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання ( а.с.21-22).

Ухвалою суду від 16 січня 2021 року виключено з кола осіб учасників процесу Запорізьку міську раду, якій стороною позивача помилково наданий статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ; підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті ( а.с.68-69).

Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року у справі призначено судову будівельно- технічну експертизу, проведення якої було доручено Регіональному судово- експертному бюро, на вирішення якої поставлено питання : « Яка технічна причина намокання, пошкоджень та руйнувань літньої кухні літ. «Г», що розташована за адресою : АДРЕСА_1 ?» ( а.с.99-102).

Ухвалою суду від 23 липня 2020 року надано судовому експерту ТОВ « Регіональне судово- експертне бюро» Лещенку К.І. дозвіл на застосування руйнуючого методу дослідження , а саме демонтажу тротуарної плітки, якою замощено люк, через який відповідачка ОСОБА_4 має доступ до зливної ями, що розташована поблизу стіни літньої кухні літ. «Г» за адресою : АДРЕСА_1 , та яка належить позивачці ОСОБА_1 ( а.с.130-131).

Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року у задоволенні клопотання судового експерта Лещенка К.І. про забезпечення судом огляду об`єкту дослідження , або надання дозволу на виконання дослідження по наданих матеріалах справи, відмовлено ( а.с.145-146).

Ухвалою судді від 9 листопада 2020 року провадження у справі відновлено ; підстава повернення до суду матеріалів справи з висновком експерта № 2726 від 3.11.2020 року ( а.с.169).

В суді позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві ; просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка та її представник проти позову заперечують, вважаючи його необґрунтованим ; просять у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за реєстр. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення , при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей ( затімнення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

В суді установлено і не оспорюється учасниками процесу, що співвласниками будинку АДРЕСА_1 є сторони по справі. Так, позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить 17/25 частин будинку , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 11.02.2011 р., виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради ( а.с.11,12) а відповідачці ОСОБА_4 3/5 частин будинку.

До 2010 року частки сторін розподілялися наступним чином : ОСОБА_1 належало 4/10 частини вказаного будинку, а ОСОБА_4 3/5 частин будинку ( а.с.13).

Відповідно до зазначеної частки в праві власності позивачкою було приватизовано 4/10 частин земельної ділянки ( кадастровий номер :01:006:0068), що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 700721 від 08.05.2007 року, виданого на підставі рішення шостої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради від 06.12.2006 року № 72/419 . Власником інших 6/10 частин земельної ділянки є Запорізька міська рада ( а.с.10), користувачем вказаних частин земельної ділянки є ОСОБА_10 .

У 2020 році позивачка оформила право власності на декілька будівель, розташованих на належній їй на праві власності земельній ділянці, в результаті чого частки перерозподілилися і їй стало належати 17/25 частин будинку АДРЕСА_1 .

До складу нерухомого майна, яке на праві власності належить позивачці, входить будівля літня кухня літ. «Г», яка складається з одного приміщення площею 8,6 кв.м., об`єм приміщення становить 18,3 кв.м.

Між сторонами склався фактичний порядок користування земельною ділянкою. Межа між дворами співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проходить по торцевій та тильній стінам літньої кухні літ. «Г».

У 2019 році, як стверджує позивачка, вона помітила намокання стіни літньої кухні з її тилової сторони, що призводить до її руйнування. Крім того, на даній стіні влаштовані розетки, прокладений електрокабель, що може призвести до замикання або до пожежі.

У липні 2019 року під час проведення робіт щодо утеплення фасадів належних позивачці будівель, в тому числі літньої кухні літ « Г», на земельній ділянці, якою користується ОСОБА_4 , на відстані приблизно 50-70 см. від стін зазначеної літньої кухні, була виявлена , як стверджує позивачка, вигрібна яма, яку, без її згоди, облаштувала відповідачка.

Як на думку ОСОБА_1 , причиною намокання та пошкодження стін літньої кухні літ. « Г», є існування вигрібної ями, яка належить відповідачці.

Відповідачка наявність вигрібної ями на земельній ділянці, якою вона начебто користується, заперечує.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Заявляючи позов про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, позивач повинен довести факт порушення його прав, вчинення неправомірних дій відповідачем, причинний зв`язок між діями відповідача і порушенням прав позивача, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 в суді пояснила, що позивачка є її колишньою свекрухою. У другій половині липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до неї за допомогою прибрати будівельне сміття за стіною належної їй літньої кухні з боку земельної ділянки, якою користується ОСОБА_4 .Вона погодилася, і під час вказаних робіт, її покликала ОСОБА_1 і вказала на люк, який знаходився на території подвір`я відповідачки на відстані приблизно 50 см. від стіни належної їй літньої кухні. Коли вони відсунули люк, то під ним побачили глибоку, невеликих розмірів яму. З боку подвір`я ОСОБА_4 в яму виходило 2 водогінні труби. З однієї труби витікала вода.

Допитаний в якості свідка син позивачки ОСОБА_7 в суді пояснив, що влітку 2019 року, коли проводили утеплення стіни літньої кухні ОСОБА_1 з боку земельної ділянки, якою користується ОСОБА_4 , його мати помітила , розташований на цій земельній ділянці, люк. Коли відсунули люк, під ним побачили глибоку зливну яму. В ямі знаходились 2 труби, одна з яких виходила з помешкання відповідачки. Як на його думку, намокання стіни літньої кухні, належної його матері, є наслідком розташованої на території земельної ділянки ОСОБА_4 зливної ями.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 мати відповідачки в суді наявність будь-якої ями на земельній ділянці, якою користується ОСОБА_4 заперечувала.

З листа районної адміністрації Запорізької міської ради за № Ш-0531/1 від 22.08.2019 року вбачається, що згідно заяви ОСОБА_1 щодо незгоди з розташуванням вигрібної ями, що улаштовано сусідкою з тилової сторони будівель заявника, 20.08.2019 року за адресою : АДРЕСА_1 проведено вихід на місце за участю ОСОБА_1 , та у присутності голови квартального комітету і матері ОСОБА_4 . У ході виходу на місце з`ясовано, що ОСОБА_4 побудувала вигрібну яму на своїй ділянці близько трьох років тому. ( а.с.17,зв.)

З листа районної адміністрації Запорізької міської ради за № Ш-0673/1 від 04.10.2019 року вбачається, що 20.08.2019 року представниками районної адміністрації спільно з головою квартального комітету № 4 ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_1 оглянуто присадибну ділянку АДРЕСА_1 та проведено роз`яснювальну роботу з ОСОБА_12 щодо необхідності дотримання добросусідства при використанні території присадибної ділянки З метою з`ясування причин пошкодження стіни літньої кухні, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, було рекомендовано звернутися до ліцензійної організації для проведення фахового обстеження будівельних конструкції зазначеної будівлі. Крім того, в листі вказано на з`ясування факту знаходження на території спільного домоволодіння вигрібної ями, яку ОСОБА_4 облаштувала для власних потреб ( а.с.19).

В суді позивачка пояснила, що до будь-яких ліцензійних організацій для проведення фахового обстеження будівельних конструкцій будівлі, а саме належної їй літньої кухні літ.Г вона не зверталася, відповідно до чого нею до суду не надано висновку щодо обстежень пошкоджень літньої кухні.

Лист районної адміністрації Запорізької міської ради за № 2165/01-20/01 від 21.10.2019 року з аналогічним змістом міститься на а.с. 20.

З листа районної адміністрації Запорізької області по Олександрівському району, адресованого адвокату Курдасю С. представнику відповідачки ОСОБА_4 , вбачається, що 20.08.2019 року представниками районної адміністрації спільно з головою квартального комітету № 4 ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_1 , а також у присутності особи, що представилася матір`ю ОСОБА_13 , візуально оглянуто присадибну ділянку будинку АДРЕСА_1 . Акту огляду не складалось ; за заявою ОСОБА_1 районною адміністрацією не утворювалась погоджувальна комісія для розгляду суперечливих питань суміжного землекористування між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; повідомлень ОСОБА_4 не надсилалось ; рішень за фактом розгляду заяви ОСОБА_1 не приймалось. Мешканцям будинку АДРЕСА_1 роз`яснено необхідність дотримання правил добросусідства при використанні території спільного домоволодіння ( а.с.88-89).

Ухвалою суду від 19.02.2020 року у цій справі було призначено судову будівельно- технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступне питання : « Яка технічна причина намокання, пошкоджень та руйнувань літньої кухні літ.»Г», що розташована за адресою : АДРЕСА_1 №». ( а.с.99-102 ).

Згідно висновку експерта № 2726 від 03.11.2020 року ( а.с.158-167) за результатами проведення судової будівельно- технічної експертизи по цій справі встановлено таке.

Проведеним дослідженням встановлено, що можливими причинами намокання, пошкоджень та руйнувань літньої кухні літ. Г, є:

- не відповідність приміщення літньої кухні літ. Г вимогам п. 9.18, п. 9.19, п. 9.20, п.9 21 ДБН В.2.5-20-2018 Газопостачання житлових будинків, що може привести до порушення температурно-вологістного режиму у приміщенні, та приведення до надмірної конденсація вологи, що міститься в повітрі приміщень, на внутрішній поверхні стін;

- закритий повітропровід примусової вентиляції, що може привести до надмірної

конденсація вологи, що міститься в повітрі приміщень, на внутрішній поверхні стін;

- природний уклон двора у бік АДРЕСА_1 без улаштування водовідведення згідно з вимогами ДБН В. 1.1-25-2009 "Інженерний захист територій та споруд від підтоплення та

затоплення", відсутність природного стоку атмосферних опадів через цегляну огорожу, що

може привести до надмірної кількості атмосферних опадів в районі стіни літньої кухні літ.

Г з боку двора співвласника ОСОБА_4 ;

- незадовільний стан водовідвідних жолобів з покрівлі даху літньої кухні літ. «Г» та

наявність додаткового навантаження на водовідводні жолоба з боку металевого навісу -

атмосферні опади можуть попадати безпосередньо на стіну літньої кухні та збиратися біля

стіни літньої кухні, попадати під фундамент;

- частковий демонтаж утеплювача зі стін літньої кухні літ. Г з боку двора співвласника ОСОБА_4 - різниця у теплопровідності стін, що може привести до намокання стін.

Наявність зливної ями, як технічна причина пошкоджень стін літньої кухні літ. Гу

експертом не розглядалась у зв`язку з тим, що експерту при візуальних оглядах не було

представлено дійсне місцезнаходження злив ної ями та її конструктивні елементи, по яких

можливо робите висновки про можливість попадання води зі зливної ями у грунт та впливати на технічний стан конструкцій літньої кухні літ. « Г» ( а.с.167).

В суді оглянуті фотототаблиці , надані сторонами в якості доказів, а саме : щодо відсутності бокових труб для відведення опадів у вигляді дощу, та загальна картина місця, про яке вказує позивачка ( а.с.60-63) ; із зображенням : стічної труби з даху під водовідводом ( загальний вид-а.с.80; вид спереду, вид збоку а.с.81; вид зверну а.с.82), покрівлі відповідачки ( вид збоку, вид зверху-83); колодязя позивачки для збору води зі стічної труби ( а.с.84); огорожі між частиною домоволодіння позивача та відповідача ( а.с.85).

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що на земельній ділянці ОСОБА_4 дійсно розташована вигрібна яма,технічні характеристики її конструктивних елементів, відповідність її розташування Державним санітарним нормам та правилам утримання території населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 року № 145, що причиною пошкоджень стін літньої кухні літ. «Г» , яка на праві власності належить позивачці, сталось саме в результаті начебто розташованої на земельній ділянці відповідача, вигрібної ями.

Надані позивачем письмові докази констатують лише факт її листування з Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району з приводу питання, що є предметом судового розгляду.

За результатами аналізу цього листування встановлено, що комісія з розгляду звернень ОСОБА_1 з цього питання не була створена, відповідно до чого перевірку вказаних звернень у межах передбачених законом повноважень проведено не було, відповідного висновку з рекомендаціями, застереженнями тощо не винесено.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 не надала суду належних доказів того, що вигрібна яма, яку вона просить знести шляхом зобов`язання відповідачки вчинити вказану дію, існує, що саме ця вигрібна яма створює їй перешкоди в користуванні літньою кухнею літ.Г, в тому числі що привело до намокання внутрішньої стіни кухні зі сторони земельної ділянки відповідачки, що тягне за собою її руйнування і створює небезпеку виникнення пожежі, а саме, що існує причинний зв`язок між начебто спорудженням вигрібної ями та пошкодженням майна позивачки.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 10-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до ОСОБА_4 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_3 ) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення вигрібної ями, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 10 червня 2021 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Н.Г.Скользнєва