ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1697/21 Справа № 2-983/2010 Суддя у 1-й інстанції - Приміч Г.І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 2-983/2010

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач - Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року, яке ухвалено суддею Приміч Г.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2010 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України»,звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07, згідно умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 15 000 доларів США на споживчі цілі, строком користування на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 06 грудня 2017 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань, 07 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Андрухом І.В. та зареєстрований за № 36, предметом іпотеки за яким є належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме домоволодіння, що складається з житлового будинку - під літерою «А - 1», житловою площею 36, 2 кв. м., загальною площею. 70, 3 кв. м., літньої кухні - під літерою «Б», сараю - під літерою «В», гаражу - під літерою «Г», вбиральні - під номером «Д», огорожі - під номером «№2», водоколонки - під номером «І», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; майнові права на земельну ділянку площею 0, 119 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 07 грудня 2007 року, в якості додаткового забезпечення виконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 перед позивачем, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та позивачем було укладено Договір поруки, згідно з п. 3.1 якого ОСОБА_2 відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед позивачем в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1

ОСОБА_2 , відповідно до п. 1.1. Договору поруки, зобов`язалась перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором № ВКЛФ-141/07 від 07 грудня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до частини 5 «Зобов`язання» розділу «Визначення та тлумачення термінів» Договору поруки, ОСОБА_2 прийняла на себе зобов`язання боржника перед кредитором, що випливає з Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07 грудня 2008 року, а саме: зобов`язалася здійснити погашення кредиту в розмірі 50 000 грн., сплатити позивачу відсотки за користування кредитом в розмірі 15,5 % річних, штраф, пеню та інші платежі у розмірі, порядку та на умовах, визначених у Кредитному договорі.

30 липня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до Договору відновлюваної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07 грудня 2008 року, відповідно до якого було збільшено зобов`язання ОСОБА_1 з 15 000 доларів США до 22 000 доларів США та відповідач ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 14,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі на умовах та в строки, визначені цим Договором, та п. 4.1 цього Договору передбачено, що зобов`язання ОСОБА_1 перед позивачем забезпечується Договором іпотеки земельної ділянки із домоволодінням АДРЕСА_1 та Договором іпотеки земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , інші умови залишилися незмінними і сторони підтвердили по них свої зобов`язання.

В якості забезпечення виконання зобов`язань, 30 липня 2008 року, між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», було укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Андрухом І.В. та зареєстрований за № 2976, предметом іпотеки за яким є належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0, 119 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 30 липня 2008 року, в якості додаткового забезпечення виконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 перед позивачем, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та позивачем було укладено додатковий договір № 1 від до Договору поруки від 07 грудня 2007 року, згідно з яким частину 5 «Зобов`язання» розділу «Визначення та тлумачення термінів» Договору поруки викладено в наступній редакції: «Зобов`язання» - зобов`язання боржника перед кредитором, що випливає з Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07 грудня 2008 року, а саме: здійснити погашення кредиту в розмірі 22 000 доларів США, сплатити Кредитору відсотки за користування кредитом в розмірі 14, 5 % річних, штраф, пеню та інші платежі у розмірі, порядку та на умовах визначених у Кредитному договорі.

Починаючи з грудня 2009 року ОСОБА_1 почав систематично порушувати свої договірні зобов`язання, передбачені Кредитним договором, що призвело до зростання простроченої заборгованості по належним до сплати платежам за Кредитним договором.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором № ВКЛФ-141/07 від 19.12.2007 року позивач просив стягнути з відповідачів достроково, солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредиту в сумі 25 784 доларів США, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 204 340, 78 грн. та яка складається з 20 850 доларів США боргу по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить - 165 238, 33 грн., 1150 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить - 9 113, 87 грн. та 3784 доларів США простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить - 29 988, 58 грн.

Крім того позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Іпотечного договору від 07 грудня 2007 року № 3710 із змінами та доповненнями, а саме: домоволодіння, що складається з житлового будинку - під літерою «А - 1», житловою площею 36, 2 кв. м., загальною площею. 70, 3 кв. м., літньої кухні - під літерою «Б», сараю - під літерою «В», гаражу - під літерою «Г», вбиральні - під номером «Д», огорожі - під номером «№2», водоколонки - під номером «І», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; майнові права на земельну ділянку площею 0, 119 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить відповідачу ОСОБА_1 на користь позивача на загальну суму заборгованості 25 784 грн., що станом на 01 червня 204 340,78 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Іпотечного договру від 31 липня 2008 року № 2975, а саме: земельну ділянку площею 0, 119 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_1 на користь позивача на загальну суму заборгованості 25 784 грн., що станом на 01 червня 204 340,78 грн.

Також просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати на сплату судового збору в сумі 1700 грн. та на ІТЗ в сумі 120 грн.

Ухвалою суду від 14.12.2010 року вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою представника позивача залишені без розгляду (а.с.78).

Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно достроково з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року, Додатковим договором від 30.07.2008 року до Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року: 165 238 гривень 33 коп. - боргу по кредиту, 9 113 гривень 87 коп. - простроченої заборгованості по кредиту, 29 988 гривень 58 коп. - простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, а всього стягнуто солідарно достроково з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року, Додатковим договором від 30.07.2008 року до Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року, станом на 01.06.2010 року - 204 340 гривень 78 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1820 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду в загальному порядку в новому складі посилаючись на те, що вона, як відповідач по справі, належним чином не була повідомлена про розгляд справи відповідно до норм ЦПК України, чинних на день постановлення рішення.

Крім того в апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_2 не підписувала договір поруки від 07.12.2007 року та Додатковий договір № 1 до Договору поруки від 07.12.2007 року, взагалі не знає про його існування.

Також зауважує, що штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування свідчить про недотримання положень, передбачених ст. 61 Конституції України.

Крім того відповідач зауважує, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки позовна давність по окремим платежем рахується окремо відносно кожного платежу.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача без належного повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу ОСОБА_2 ухвали про відкриття провадження у справі та повідомлення про розгляд справи, що не відповідає ч.5 ч. ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Враховуючи, наведене вище колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за її відсутності, яка належним не була повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, в червні 2010 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, яка у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № ВКЛФ-141/07 від 19.12.2007 року, станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 204 340, 78 грн. та складається з 20 850 доларів США боргу по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить - 165 238, 33 грн., 1150 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить - 9 113, 87 грн. та 3784 доларів США простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить - 29 988, 58 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами, договорами, між клієнтом і банком.

За змістом ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови, пункти, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст.ст.628, 629 ЦК України.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором, за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 07 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07, згідно умов якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 15 000 доларів США на споживчі цілі, строком користування на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 06 грудня 2017 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань, 07 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», було укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Андрухом І.В. та зареєстрований за № 36, предметом іпотеки за яким є належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме домоволодіння, що складається з житлового будинку - під літерою «А - 1», житловою площею 36, 2 кв. м., загальною площею. 70, 3 кв. м., літньої кухні - під літерою «Б», сараю - під літерою «В», гаражу - під літерою «Г», вбиральні - під номером «Д», огорожі - під номером «№2», водоколонки - під номером «І», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; майнові права на земельну ділянку площею 0, 119 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 07 грудня 2007 року, в якості додаткового забезпечення виконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 перед позивачем, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та позивачем було укладено Договір поруки, згідно з п. 3.1 якого ОСОБА_2 відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед позивачем в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1

ОСОБА_2 , відповідно до п. 1.1. Договору поруки, зобов`язалась перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором № ВКЛФ-141/07 від 07 грудня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до частини 5 «Зобов`язання» розділу «Визначення та тлумачення термінів» Договору поруки, ОСОБА_2 прийняла на себе зобов`язання боржника перед кредитором, що випливає з Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07 грудня 2008 року, а саме: зобов`язалася здійснити погашення кредиту в розмірі 50 000 грн., сплатити позивачу відсотки за користування кредитом в розмірі 15,5 % річних, штраф, пеню та та інші платежі у розмірі, порядку та на умовах визначених у Кредитному договорі.

30 липня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до Договору відновлюваної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07 грудня 2008 року, відповідно до якого було збільшено зобов`язання ОСОБА_1 з 15 000 доларів США до 22 000 доларів США та відповідач ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 14,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі на умовах та в строки, визначені цим Договором, та п. 4.1 цього Договору передбачено, що зобов`язання ОСОБА_1 перед позивачем забезпечується Договором іпотеки земельної ділянки із домоволодінням АДРЕСА_1 та Договором іпотеки земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , інші умови залишилися незмінними і сторони підтвердили по них свої зобов`язання.

В якості забезпечення виконання зобов`язань, 30 липня 2008 року, між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», було укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Андрухом І.В. та зареєстрований за № 2976, предметом іпотеки за яким є належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0, 119 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 30 липня 2008 року, в якості додаткового забезпечення виконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 перед позивачем, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та позивачем було укладено додатковий договір № 1 від до Договору поруки від 07 грудня 2007 року, згідно з яким частину 5 «Зобов`язання» розділу «Визначення та тлумачення термінів» Договору поруки викладено в наступній редакції: «Зобов`язання» - зобов`язання боржника перед кредитором, що випливає з Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07 грудня 2008 року, а саме: здійснити погашення кредиту в розмірі 22 000 доларів США, сплатити Кредитору відсотки за користування кредитом в розмірі 14, 5 % річних, штраф, пеню та інші платежі у розмірі, порядку та на умовах визначених у Кредитному договорі.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 01 червня 2010 року, наявна заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року та Додатковим договором від 30.07.2008 року до Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року, яка за курсом НБУ гривні до долара США, станом на 01 червня 2010 року, становить 204 340, 78 грн. та складається з 20 850 доларів США боргу по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить - 165 238, 33 грн., 1150 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить - 9 113, 87 грн. та 3784 доларів США простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить - 29 988, 58 грн.

Колегією суддів перевірено поданий розрахунок заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року та Додатковим договором від 30.07.2008 року до Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року, з яким колегія суддів погоджується та вважає його вірним, та вбачає наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача вказаної заборгованості, в межах визначених позивачем позовних вимог в частині курсу НБУ гривні до долара США, станом на 01 червня 2010 року. (а.с.66).

Не можуть бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 не підписувала договір поруки від 07.12.2007 року та Додатковий договір № 1 до Договору поруки від 07.12.2007 року, взагалі не знає про його існування, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вказаних обставин.

Так, статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Частина 2 ст. 76 ЦПК України передбачає, що одним із доказів є висновки експертів.

Натомість, відповідач ОСОБА_2 , заперечуючи факт підписання нею договору поруки від 07.12.2007 року та Додаткового договору № 1 від 30.07.2008 року до Договору поруки від 07.12.2007 року, будь-яких клопотань в апеляційній скарзі не заявляла, тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставними.

Посилання відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування свідчить про недотримання положень, передбачених ст. 61 Конституції України колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивачем по справі не заявлено позовних вимог про стягнення пені та штрафів.

Також не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки позовна давність по окремим платежем рахується окремо відносно кожного платежу, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, останній платіж за кредитним договором, в розмірі 124 долари США, був здійснений відповідачем ОСОБА_1 12 січня 2010 року, позовом до суду позивач звернувся 07 червня 2010 року, тобто в межах строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що порука відповідача ОСОБА_2 не є припиненою, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 статті 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами узгоджено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором. Крім того визначено, що порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язань по кредитному договору № ВКЛФ-141/07 від 07 грудня 2007 року не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, оскільки договором поруки встановлено строк її дії, порука не є припиненою.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню, рішення у справі - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі, в межах заявлених позивачем позовних вимог в частині курсу НБУ гривні до долара США, станом на 01 червня 2010 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року, Додатковим договором від 30.07.2008 року до Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року, яка станом на 01.06.2010 року становить 25 784 доларів США, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 204 340 гривень 78 коп. та складається з 20 850 доларів США боргу по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 165 238 гривень 33 коп., 1150 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 9 113 гривень 87 коп. та 3784 доларів США простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 29 988 гривень 58 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 910 грн., з кожного окремо, як витарти, понесені позивачем при поданні позовної заяви, які складаються із судового збору та ІТЗ в загальному розмірі сумі 1820 грн. (а.с.1,2).

Керуючись ст.ст. 374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення по справі.

Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року, Додатковим договором від 30.07.2008 року до Договору відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-141/07 від 07.12.2007 року, яка станом на 01.06.2010 року становить 25 784 доларів США, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 204 340 (двісті чотири тисячі триста сорок) гривень 78 коп. та складається з 20 850 доларів США боргу по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 165 238 (сто шістдесят п`ять тисяч двісті тридцять вісім) гривень 33 коп., 1150 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 9 113 (дев`ять тисяч сто тринадцять) гривень 87 коп. та 3784 доларів США простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, що станом на 01.06.2010 року, за курсом НБУ гривні до долара США становить 29 988 (двадцять дев`ять дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний Банк України», по 910 (дев`ятсот десять) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат, з кожного окремо.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: