Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Сірант Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Зазначав, що відповідно до договору позики, укладеного між ним та ОСОБА_2 від 29.12.2018, ОСОБА_2 отримав від нього у борг суму у розмірі 265 000 дол. США, що підтверджується розпискою, складеною ОСОБА_2 .

Згідно з умовами договору позики від 29.12.2018 року ОСОБА_2 мав повернути отримані кошти в строк до 03.11.2019, а також щомісяця виплачувати відсотки за користуванням позикою (в розписці сторони ці відсотки назвали терміном «франшиза») в розмірі 2875 дол. США до 03 числа кожного місяця.

Також, договором позики встановлена відповідальність позичальника в разі несвоєчасної сплати відсотків та/або основної заборгованості - неустойка в розмірі 0,1 % від суми основного боргу за кожен день прострочки.

Свої зобов`язання за договором позики відповідач у строк до 03.11.2019 не виконав, грошові кошти, отримані ним у борг, не повернув.

Таким чином, станом на дату подачі позову загальна сума заборгованості відповідача за договором позики складає 475 935 дол. США, що складається з: 265 000 дол. США - основна сума позики, 57 500 дол. США - відсотків за користування позикою, 153 435 дол. США - неустойка за несвоєчасну сплату відсотків.

На момент отримання позики ОСОБА_2 від ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_3 була обізнана із обставинами й умовами отримання її чоловіком в позику від позивача 2 700 0000 грн., що є еквівалентом 100 000 дол. США у березні 2018 року.

На підтвердження факту обізнаності із зазначеними обставинами на розписці від 29.12.2018 поставлений підпис ОСОБА_3 із зазначенням її прізвища та ініціалів. Її підпис на розписці свідчить про її (як дружини) згоду на отримання ОСОБА_2 в борг коштів, а також є свідченням того, що позичені у нього кошти бралися ОСОБА_2 в інтересах сім`ї.

Отримані від нього в позику кошти, відповідачі мали намір використати на придбання будівельних матеріалів та оплату будівельних та ремонтних робіт, а також облаштування житлового будинку АДРЕСА_1 ., який наразі є об`єктом незавершеного будівництва. Даний об`єкт нерухомості, як і земельна ділянка, на якій він розташований, фактично є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як такі.

Отже, отримані в позику від позивача кошти, бралися ОСОБА_2 для добудови та облаштування спільного будинку, де подружжя планували проживати разом зі своїми трьома дітьми. В самій розписці від 29.12.2018 ОСОБА_2 не зазначав, що позика береться не в інтересах сім`ї.

Отже, позивач вважає доведеним факт використання отриманої позики за розпискою від 29.12.2018 саме в інтересах сім`ї, що обумовлює солідарну відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по поверненню суми позики позивачу.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь 475 935 дол. США заборгованості за договором позики від 29.12.2018, яка складається з наступного: 265 000 дол. США основна сума боргу, 57 500 дол. США заборгованість за відсотками, 153 435 дол. США неустойка за несвоєчасну сплату процентів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглядати справу за його та позивача відсутності та вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд ухвалив відповідно до ст. 223 ЦПК України розглядати справу за відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 29.12.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, на підтвердження якого ОСОБА_2 було складено розписку (а.с. 9).

Відповідно до договору позики від 29.12.2018 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у позику 265000 дол. США строком на один рік до 03.11.2019 з правом дострокового погашення боргу, та зобов`язався щомісячно до 03 числа кожного місяця виплачувати франшизу в розмірі 2875 дол. США, у разі несвоєчасного погашення виплачувати 0,1% від суми основного боргу за кожен день прострочення. У випадку несвоєчасного погашення основного боргу зобов`язався виплачувати 0,2% від основної суми боргу за день прострочки.

Як вбачається з розрахунків позивача, сума заборгованості за договором позики від 29.12.2018 становить 475 935 дол. США, що складається з: 265 000 дол. США - основна сума позики, 57 500 дол. США - відсотків за користування позикою, 153 435 дол. США - неустойка за несвоєчасну сплату відсотків.

Зі змісту договору позики вбачається те, що згоду на його укладення було надано ОСОБА_3 , про що свідчить її підпис у розписці від 29.12.2018 (а.с. 9).

Крім того, відповідно до мирової угоди щодо визнання договірної суми боргових зобов`язань від 28.01.2020 ОСОБА_3 визнає свою солідарну відповідальність за борговими зобов`язаннями ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 у період з 01.09.2017 по 28.01.2020 (а.с. 14).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України).

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Такий висновок суду узгоджується із висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 638/18231/15-ц.

Отже, за зобов`язаннями, які виникли за договором позики від 29.12.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виступають солідарними боржниками.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку що встановлені договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У встановлений договором позики строк ОСОБА_2 суму боргу не повернув, доказів на спростування обставин, викладених позивачем суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача основної суми позики у розмірі 265 000 дол. США , що є еквівалентом суми 7 200 050 грн. (розрахунок здійснено на дату ухвалення рішення та офіційний курс гривні до іноземної валюти станом на 30.11.2021 складає: 1 дол. США - 27,17 грн.).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки договором позики передбачено розмір неустойки - 0,1%, за несвоєчасне виконання основного зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача неустойки у розмірі 153 435 дол. США, що є еквівалентом суми 4 168 828,95 (розрахунок здійснено на дату ухвалення рішення та офіційний курс гривні до іноземної валюти станом на 30.11.2021 складає: 1 дол. США - 27,17 грн.).

Одночасно, позов в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 57500 дол. США не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розпискою передбачено сплату франшизи щомісячно до 03 числа кожного місяця в розмірі 2875 дол. США.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки у розписці не зазначено розміру процентів та порядок їх сплати за користування грошовими коштами, а міститься лише визначення розміру франшизи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 57500 дол. США.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 5255 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 80, 128, 141, 223 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 610, 611, 612, 1048, 1050 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , рєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , рєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за договором позики, а саме: основну суми позики у розмірі 265000 (двісті шістдесят п`ять тисяч) дол. США, що є еквівалентом суми 7200050 (сім мільйонів двісті тисяч п`ятдесят) грн., неустойку у розмірі 153435 (сто п`ятдесят три тисячі чотириста тридцять п`ять) дол. США, що є еквівалентом суми 4168828 (чотири мільйони сто шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 95 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. судового збору з кожного.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук