Справа № 344/9014/20
Провадження № 2/344/996/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретаріc/з: Лукинів І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі «Відповідач 1»), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (надалі «Відповідач 2»), в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь франшизу у розмірі 2000,00 грн.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму страхового відшкодування у розмірі 43798,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.08.2019 року з вини ОСОБА_2 , було пошкоджено автомобіль Позивача «HondaOdyssey», номер державної реєстрації НОМЕР_1 . В результаті пошкодження транспортного засобу Позивачу було завдано матеріальної шкоди в загальному розмірі 567 369,07 грн.

Оскільки цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу винуватця ДТП було застраховано у ПрАТ«Страхова компанія «АРКС» з лімітом відповідальності за пошкодження майна у 100 000,00 грн., то саме вказаний розмір страхового відшкодування з різницею франшизи у 2000,00 грн., тобто 98 000,00 грн., повинно бути виплачено Відповідачем 2 на користь Позивача.

Натомість Відповідачем 2 неправомірно, на думку Позивача, здійснено страхове відшкодування лише в розмірі 54 201,62 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду про стягнення з Відповідача 2 недоплаченої суми страхового відшкодування у 43 798,38 грн., а розмір франшизи у 2000,00 грн. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 .

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 до суду повторно не з`явилася, явку уповноваженого представника не забезпечила, про дату та час судових засідань повідомлялася належним чином. Відзиву на позов від ОСОБА_2 до суду не надходило.

Представником Відповідача 2 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», на адресу суду направлено Відзив на позов з доданими до нього документами, за змістом якого представник Відповідача 2 покликається на те, що виплату ОСОБА_1 суми страхового відшкодування проведено страховою компанією у відповідності до вимог чинного страхового законодавства України.

Зокрема, як зазначено у відзиві на позов, оскільки у дорожньо-транспортній пригоді прийняло участь шість автомобілів, власники п`яти з яких, а також власник пошкодженої рекламної стелли, звернулися до Відповідача 2 із заявами про виплату страхового відшкодування, а загальний розмір шкоди перевищував п`ятикратну страхову суму, страховою компанією на підставі положень п.9.2 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було пропорційно зменшено відшкодування кожному потерпілому.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені у письмових заявах пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

12 серпня 2019 року о 03-00 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Івасюка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «BMW X3» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілів: «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_3 , «HondaCivic» д.н.з. НОМЕР_4 , «KIA Sportage» д.н.з. НОМЕР_5 , «HondaOdissey» н.з. НОМЕР_6 , «NissanQashqai», НОМЕР_7 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2019 року у справі №344/19239/19, яка набрала законної сили 12.11.2019 року, ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як зазначено в Постанові Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2019 року у справі №344/19239/19, «Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 196724 від 22.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 12 серпня 2019 року о 03-00 год. в м. Івано-Франківську, по вул. Івасюка, керуючи транспортним засобом марки "BMW X3" д.н.з. НОМЕР_2 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечної швидкості руху та здійснила наїзд на бордюрний камінь, після чого не впоралася з керуванням, виїхала за межі проїзної частини ліворуч на паркувальний майданчик, де допустила наїзд на автомобілі, а саме: "Maxda 6" д.н.з. НОМЕР_3 , "HondaCivic" д.н.з. НОМЕР_4 , "KIA Sportage" д.н.з. НОМЕР_5 , "HondaOdissey" н.з. НОМЕР_6 , які були припарковані, чим порушила п.п.2.3 б), 10.1, 12.1, 12.3 ПДР України та внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження».

З матеріалів справи випливає, що на момент вчинення ДТП цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу «BMW X3» д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано в СК «АХА» (Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №108630143 від 16.07.2019 р. (а.с.72).

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу «HondaOdissey» н.з. НОМЕР_6 , звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою про страхове відшкодування у 567 369,07 грн. (а.с.96-97, 120).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №210/1 від 11.09.2019 року та ремонтної калькуляції (а.с.110-119) вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «HondaOdissey» реєстраційний номер НОМЕР_1 дорівнює 567 369,07 грн. з ПДВ на запасні частини.

24 січня 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на рахунок ОСОБА_1 здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 54 201,62 грн. (а.с.122).

Вважаючи розмір такої виплати заниженим, посилаючись на наявність обов`язку Відповідача 2 здійснити виплату страхового відшкодування в межах ліміту у 100 000,00 грн., з вирахуванням розміру франшизи у 2000,00 грн. (яку Позивач просить стягнути з Відповідача 1), ОСОБА_1 звернувся до суду з даним цивільним позовом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.

Так, частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Так, відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно з пунктом 34.1. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 34.2. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку, та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Так, відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Отже, за змістом законодавства про страхування настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

При цьому, відповідно до абзацу першого пункту 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як встановлено Судом з матеріалів справи, у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 12.08.2019 року з вини ОСОБА_2 , окрім транспортного засобу під її керуванням, взяли участь п`ять інших транспортних засобів:

«Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_3 ,

«HondaCivic» д.н.з. НОМЕР_4 ,

«KIA Sportage» д.н.з. НОМЕР_5 ,

«HondaOdissey» н.з. НОМЕР_6 ,

«NissanQashqai», НОМЕР_7 .

Суд погоджується з твердженнями Позивача, викладених у письмових поясненнях, на те, що автомобіль «NissanQashqai», НОМЕР_7 , як учасника ДТП, не зазначено у Постанові Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2019 року у справі №344/19239/19, однак не може не вважати даний автомобіль учасником ДТП, з огляду на те, що в Довідці Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області №654792 про дорожньо-транспортну пригоду від 22.08.2019 року (а.с.98-99) зазначено всі п`ять транспортних засобів, в тому числі автомобіль «NissanQashqai», НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_3 (водієм на час ДТП був ОСОБА_4 ).

Крім того, зі змісту мотивувальної частини Постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2019 року у справі №344/19239/19 вбачається, що ОСОБА_4 був учасником даного судового провадження та надавав пояснення з приводу обставин ДТП.

Крім того, у відзиві на позов представник Відповідача покликається на те, що, окрім усіх п`яти власників транспортних засобів-учасників ДТП, до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 37 000,00 грн. звернулося ПП «Ронако», якому в результаті ДТП було заподіяно збитків внаслідок пошкодження рекламної стелли.

Як зазначено у відзиві на позов, згідно отриманих АТ «СК «АРКС» під час врегулювання заявленого випадку документів загальний розмір збитку, завданий учасникам ДТП, становив:

«Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_3 3 239,06 грн.,

«HondaCivic» д.н.з. НОМЕР_4 65 262,39 грн.,

«KIA Sportage» д.н.з. НОМЕР_5 255 893,00 грн.,

«HondaOdissey» н.з. НОМЕР_6 489 179,62 грн. (в т.ч. 1000,00 грн. витрат на евакуатор),

«NissanQashqai», НОМЕР_7 74 424,66 грн.

ПП «Ронако» 37 000,00 грн.

Отже, за підрахунками Відповідача 2, загальний розмір шкоди, завданий усім потерпілим в ДТП, становить 925 998,73 грн.

Відповідно до абзацу другого п.9.2 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №108630143 від 16.07.2019 р. (а.с.72) розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілого, визначено у 100 000,00 грн. на одного потерпілого.

Враховуючи те, що загальний розмір шкоди за страховим випадком у 925 998,73 грн. перевищував п`ятикратну страхову суму (500 000,00 грн.), Відповідачем 2 прийнято рішення про пропорційне зменшення відшкодування кожному потерпілому за формулою:

500 000,00 / 925 998,73 = 0,53995.

Відтак, розмір суми страхового відшкодування, що підлягав виплаті ОСОБА_1 , було розраховано наступним чином:

(100 000,00 + 1 000,00) х 0,53995 333,33 (франшиза, поділена на кількість потерпілих (6) = 54 201,62 грн.

Отже суму страхового відшкодування у 54 201,62 грн. було виплачено Позивачу (а.с. 122).

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що у спірних правовідносинах Відповідачем 2 було застосовано невірний підхід до розрахунку суми страхового відшкодування ОСОБА_1 .

Зокрема, враховуючи те, що ліміт страхової суми за шкоду майну потерпілого Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №108630143 від 16.07.2019 р. (а.с.72), визначено у 100 000,00 грн. на одного потерпілого, відтак, виплати відшкодувань повинні здійснюватися в межах цієї суми на одного потерпілого.

Оскільки потерпілих у ДТП 12.08.2019 року є п`ять осіб, то, виходячи з наданих самостійно представником Відповідача 2 документів, належні їм до виплати суми страхового відшкодування не перевищують п`ятикратного розміру страхової суми.

Оскільки матеріальний збиток, завданий автомобілю ОСОБА_1 , становив, за висновком Відповідача 2, 489 179,62 грн., то саме на вказану суму слід застосувати коефіцієнт пропорційності, і обмежити її лімітом страхової суми у 100 000,00 грн. з вирахуванням її 1/5 розміру франшизи.

Разом з тим, представником Відповідача 2 не було надано Суду належних доказів на підтвердження того, що ПП «Ронако» є потерпілим у ДТП 12.08.2019 року, оскільки наявна в матеріалах справи Довідка Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області №654792 про дорожньо-транспортну пригоду від 22.08.2019 року (а.с.98-99), як і Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2019 року у справі №344/19239/19 таких відомостей не містять.

Крім того, наданий на підтвердження розміру матеріального збитку документ під назвою «Кошторис» (а.с.109) на суму 37 000,00 грн., не може вважатися належним та допустимим доказом матеріального збитку ПП «Ронако», оскільки вказаний документ не завірено належним чином (на ньому відсутні будь-які підписи та печатка), а також в ньому відсутня будь-яка інформація про ПП «Ронако», як особу, якій завдано відповідних збитків.

За таких обставин, представником Відповідача 2 не доведено належними засобами доказування, що ПП «Ронако» є потерпілим від ДТП 12.08.2019 року за участю ОСОБА_2 , у зв`язку з чим Суд не вбачає підстав для включення суми 37 000,00 грн. до загального розміру шкоди за одним страховим випадком.

Відтак, згідно проведеного Судом перерахунку, сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті Позивачу, повинна вираховуватися наступним чином:

500 00,00 грн. / 887 998,73 грн. (загальний розмір шкоди) = 0,5630

489 179,62 грн. х 0,5630 = 275 408,13 грн. (обмеживши до 100 000,00 грн.).

100 000,00 грн. 400,00 (розмір франшизи на одного потерпілого) = 99 600,00 грн.

Різниця між належною до виплати та виплаченою Відповідачем 2 на користь Позивача сумою страхового відшкодування становить 45 398,38 грн., в той же час, згідно завлених позовних вимог Позивач просив стягнути з Відповідача 2 суму 43 798,38 грн., а Суд не вправі виходити за межі позовних вимог.

У зв`язку з цим з Відповідача 2 на користь Позивача слід стягнути суму недоплаченого страхового відшкодування у 43 798,38 грн.

Крім того, відповідно до п.36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відтак, на корсить Позивача з Відповідача 1 ОСОБА_2 , підлягає стягненню сума франшизи у 400,00 грн. (2000,00 грн./5 потерпілих=400,00 грн.).

У стягненні решти вимог до ОСОБА_2 слід відмовити.

В контексті даної справи Суд звертає увагу на те, що в даній цивільні справі не є предметом розгляду встановлення розміру матеріального збитку іншим транспортним засобам учасникам ДТП.

Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Так, статтею 81 ЦПК України встановлено правила обов`язку доказування і подання доказів в цивільній справі.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно ж з частиною 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з Відповідача 1 на користь Позивача 400,00 грн. відшкодування розміру франшизи; стягнення з Відповідача 2 на користь Позивача 43 798,38 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підставі наведенного, зважаючи на те, що у договорі про надання правової допомоги сторони визначили фіксовану суму гонорару, Суд приходить до висновку про відшкодування на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., оскільки саме такий розмір витрат Суд вважає співмірним із визначеними частинами 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України критеріями.

Витрати на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку Суд не вважає за можливе стягнути з Відповідача 2, оскільки розмір збитку майну Позивача визначався Відповідачем 2.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 22, 386, 1166, 1187, 1192, 1193 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 2, 3, 6, 9, 33,34,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення суми страхового відшкодування задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_8 , суму невиплаченого страхового відшкодування у 43 798,38 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_8 , суму франшизи у 400,00 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_8 , витрати по сплаті судового збору в розмірі по 420,40 грн. з кожного.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_8 , витрати на правничу допомогу в розмірі по 1000,00 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2021 року.

Суддя Домбровська Г.В.