Дата документу 01.02.2021
Справа № 334/500/21
Провадження № 2/334/1578/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 лютого 2021 року суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 /проживає: АДРЕСА_1 ; останнє місце реєстрації: АДРЕСА_2 / до ОСОБА_2 /проживає: АДРЕСА_3 ; зареєстрована: АДРЕСА_1 / про визнання права на реєстрацію місця проживання, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2021 до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд визнати за ним право на реєстрацію місця проживання в будинку АДРЕСА_4 . Позовна заява обґрунтована тим, що 21.04.2007 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, від якого сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час шлюбу сторонами у спільну сумісну власність подружжя придбавалось різне майно, зокрема 26.07.2007 року на підставі договору купівлі-продажусторонами було придбано у власність квартиру АДРЕСА_5 . Право власності було оформлено за відповідачкою. Після цього 12.03.2010 року на підставі договору міни вказана квартирі була відчужена, та придбано у власність будинок АДРЕСА_4 . Обмін проведено без доплати. Право власності також було оформлено за відповідачкою. З урахуванням положень ст. 60, 69-71 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст 368 ЦК України вважає, що будинок АДРЕСА_4 є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначає, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 25.01.2021 № 04-28/4-409 з 21.09.1999 по 25.01.2021 він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проте з метою приведення реєстрації місця проживання до вимог закону та фактичного місця проживання 25.01.2021 був знятий з реєстрації за вказаною адресою, та мав намір зареєструвати своє місце проживання за місцем фактичного проживання у будинку АДРЕСА_4 , який також належить йому на праві спільної сумісної власності, однак відповідачка у справі не надає згоди на його реєстрацію за вказаною адресою. Посилаючись на вимоги ст. 3, ч. 1,3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правила реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175, 176 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові-для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи,їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи)захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний)розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те,що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Однак, в порушення наведених норм, вказані вимоги позивачем при зверненні до суду не виконано.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права на реєстрацію місця проживання, позивач посилається на те, що відповідач порушує його право на реєстрацію місця проживання у будинку АДРЕСА_4 , при цьому не зазначає, чи взагалі звертався до відповідача з такою вимогою, з доданих до позовної заяви документів встановити відповідні обставини неможливо, оскільки з доданих до позовної документів, зокрема Довідки про реєстрацію місця проживання особи, вбачається, що позивач мав зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_6 з 21.09.1999 по 25.01.2021, а відповідно до штампу на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду, позовну заяву подано позивачем засобами поштового зв`язку 26.01.2021.

При цьому, чи звертався позивач відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правила реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, з заявою про про реєстрацію місця проживання до відповідного органу реєстрації та через відсутність повного пакету документів, необхідних для реєстрації місця проживання, йому було відмовлено в реєстрації місця проживання (з оформленням відповідного рішення), позивач також не зазначає.

Таким чином, позивачем не виконані вимоги, викладені в ст. 175 ЦПК України, зокрема виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, що свідчать про порушення прав позивача, які він просить захистити в судовому порядку.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на реєстрацію місця проживання - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків заяви у встановлений судом строк заява і додані до неї документи будуть повернуті заявнику.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя