ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4689/21 Справа № 210/4886/19 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року, ухваленого суддею Ступаком С.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за послугу з постачання теплової енергії, вказавши, що відповідачу щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги здійснювалося постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , але відповідач в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснював, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.10.2015 року по 01.05.2018 року за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 27018,97 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути на свою користь з відповідача та сплачений судовий збір.

30 січня 2020 року представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» - Нестерук А.В. звернулась до суду із заявою про заміну неналежного відповідача, а саме заміну відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 30 січня 2020 року клопотання представника позивача задоволено та здійснено заміну сторони відповідача з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 року по 01.05.2018 року в розмірі 27018,97 грн. (двадцять сім тисяч вісімнадцять гривень дев`яносто сім копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 користьКомунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа» судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року заява ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року залишена без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, ухваленого з порушенням норм процесуального права, ставить питання про його скасування в частині стягнення з неї заборгованості в сумі 27018,97 грн. за період з 01.10.2015 по 01.05.2018 року з ухваленням нового рішення про стягнення з неї боргу в період з 31 жовтня 2017 року по 01.05.2018 року.

При цьому, скаржник зазначає, що вона не була присутня під час розгляду справи, пояснень суду не надавала, оскільки не мала такої можливості у зв`язку з народженням дитини. Вказує, що їй не вручалася позовна заява з додатками до неї, чим порушено норми ст.288 ЦПК України та ст.ст.15,16 ЦК України. Вказує, що оскільки вона не отримувала позовної заяви з додатками, тому не мала можливості перевірити правильності нарахування позивачем заборгованості за комунальні послуги та надати відзив на позов. Відповідач наголошує на тому, що вона належним чином не повідомлялася про день і час розгляду справи, судових викликів не отримувала, зазначила, що їй невідомо за якою адресою суд надсилав їй судові повістки, тому вважає, що суд ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення.

Окрім того, ОСОБА_1 вважає, що позивач повинен був змінити позовні вимоги з урахуванням строку позовної давності пред`явлення до неї позову. Відповідач вказує, що після придбання нею квартири вона постійно сплачувала комунальні послуги і не заперечує проти сплати боргу у сумі строку позовної давності за період з 01 жовтня 2017 року по 01 травня 2018 року, так як їй тільки у березні 2020 року стало відомо про заявлені до неї позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» просить заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача, без задоволення.

Відповідач зазначає, що відповідачу заборгованість була нарахована за період з 02.10.2015 по 01.05.2018, а з позовом до суду КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося 30.08.2019 року. вказує, що ОСОБА_1 набула права власності на квартиру, за якою виникла заборгованість на підставі договору купівлі - продажу від 29.11.2019, відповідно умов, якого відповідачу, як покупцю квартири було відомо про наявність заборгованості за цією квартирою за житлово-комунальні послуги, при цьому, покупець взяла на себе обов`язок по сплаті відповідної заборгованості.

Позивач вказує на те, що ОСОБА_1 стало відомо про заявлені до неї позовні вимоги у березні 2020 року, в той час, як оскаржуване судове рішення було ухвалено судом 02 червня 2020 року, тому твердження відповідача про її неналежне повідомлення та не надання їй судом змоги реалізувати свої процесуальні права не відповідає дійсності та не може бути прийнято до уваги.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.8)

29 листопада 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири серії НОВ №763812, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1563. (а.с.46-47)

Пунктом 3.1 Договору визначено, що покупцю відомо про заборгованість з оплати комунальних послуг, наявну по предмету Договору на день його укладання, яку вона зобов`язується сплатити за власний рахунок у повному обсязі.

Відповідно до п.18 Правил «Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Судом встановлено, що договір на надання послуг з централізованого опалення та підігріву води між КПТМ «Криворіжтепломережа» та відповідачем по справі не укладався, але теплова енергія у квартиру, надавалась належним чином, заяву про відключення від теплопостачання відповідач не надавала, таким чином, відповідач знаходиться у фактичних договірних відносинах з КПТМ «Криворіжтепломережа».

За адресою: АДРЕСА_1 , утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2015 року по 01.05.2018 року в сумі 27018,97 грн. (а.с.9).

Нарахування плати за надані послуги з централізованого опалення проведено на підставі тарифів, затверджених постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14.12.2010 року, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року, Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 року та №1171 від 31.03.2015 року в редакції від 09.06.2016 року, Постанов НКРЕКП.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог, суд першої інстанції на підставі досліджених доказів виходив з того, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки між сторонами є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, а відповідач неналежно виконувала зобов`язання зі сплати наданих позивачем комунальних послуг у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, суд виходив з того, що відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані йому послуги.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, проте частково погоджується і з доводами відповідача щодо наявності підстав для скасування судового рішення через її неналежне повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Суд першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення виходив з того, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, тому можливо вирішити спір на підставі наявних у ній матеріалів.

Перевіряючи доводи відповідача щодо її неналежного повідомлення про дату, час і місце засідання суду, колегія суддів встановила, що вони не спростовуються наявними в справі матеріалами.

Так з копії супровідного листа на а.с.61 вбачається, що 30 січня 2020 року суд першої інстанції за вих.№2143/2/210/333/20 надсилав рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) копію ухвали про заміну сторони відповідача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 від 30.01.2020 з копією позовної заяви з додатками та судову повістку на 20.02.2020 на 09.20 годин.

При цьому матеріали справи містять конверт, який був повернутий поштовим відділенням та отриманий судом 06.04.2020 року з відміткою - «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 64).

Окрім того, матеріали справи містять судову повістку про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання на 16.03.2020 року на 11.30 год., яка також була повернута суду поштовим відділенням та отримана судом 27.05.2020 року з відміткою - «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 66).

Також матеріали справи містять судову повістку про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання на 13.05.2020 року на 09.00 год., яка була повернута суду поштовим відділенням та отримана судом 06.04.2020 року з відміткою - «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 77).

Відомостей про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання на 02.06.2020 року матеріали справи не містять, як і не містять підтверджень того, що повістка про судовий виклик відповідача на цю дату була повернута суду поштовим відділенням у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що в судове засідання призначене на 02 червня 2020 року відповідач не викликалася, тобто належним чином не повідомлялася.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставляння судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У рішенні суд зазначив, що16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв`язку з народженням дитини. Вказане клопотання судом задоволено та відкладено розгляд справи на 10 квітня 2020 року.

Однак, в судові засідання призначені на 10 квітня 2020 року, 13 травня 2020 року та 02 червня 2020 року відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток за вказаною у заяві від 16.03.2020 року адресою проживання, які повернулись на адресу суду з відміткою «За закінченням строку зберігання». Відзиву на позовну заяву до суду не надходило (а.с.82).

Проте суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи і не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду стороною, що узгоджується із правовою позицією висловленою у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17-ц та від 20 червня 2018 року у справі №127/2871/16-ц.

Отже, приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи, тому колегія суддів у цій частині погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення.

Згідно ст.67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, серед обов`язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ від 24.01.20006 року № 45, власник, наймач (орендатор) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно ст.67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, серед обов`язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ від 24.01.20006 року № 45, власник, наймач (орендатор) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Позивач звернувся до суду з позовом 20 серпня 2019 року до відповідачів ОСОБА_2 , колишнього власника квартири, ОСОБА_3 та заявив вимогу до відповідачів про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги за період з з 01.10.2015 по 01.05.2018, що підтверджено розрахунком нарахувань за теплову енергію (а.с.9).

22 жовтня 2019 року позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» уточнив позовні вимоги, звернувшись з тими самими вимогами до одного відповідача, власника квартири ОСОБА_2 (а.с.23-24).

У січні 2020 року після надання ОСОБА_1 до КПТМ «Криворіжтепломережа» договору купівлі-продажу квартири від 29.11.2019 року, позивачем було подано клопотання про заміну неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 , яке ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2010 року було задоволено та здійснена заміна сторони відповідача на належного відповідача ОСОБА_1 , яка стала власницею квартири (а.с.50).

Відповідач в апеляційній скарзі, посилаючись на статтю ст.257 ЦК України не погоджується, зокрема з періодом нарахування заборгованості, посилаючись на те, що вона не заперечує проти стягнення боргу за період з 31.10.2017 ро по 01.05.2018 року, з урахування строку подачі до неї позову 30.01.2020 року.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач частина перша статті 48 ЦПК України тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.322 ЦПК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Так з Договору купівлі-продажу від 29.11.2019 року, вбачається, що колишній власник квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 зазначену квартиру, тобто на час розгляду справи відповідач стала власницею цієї квартири, що не заперечується відповідачем.

У п.3.1 вказано Договору зазначено, що Покупцю, тобто ОСОБА_1 відомо про заборгованість з оплати комунальних послуг та інших обов`язкових платежів, наявну по предмету договору на сьогодні, Покупець зобов`язується сплатити її за власний рахунок в повному обсязі, Продавець, тобто ОСОБА_2 колишній власник житла не несе відповідальності за неї (а.с.46- зворот).

Отже, оскільки під час укладення Договору купівлі-продажу квартири, відповідач ОСОБА_1 повністю визнала наявну по квартирі заборгованість та зобов`язалася її сплатити за власний рахунок в повному обсязі, звільнивши колишнього власника ОСОБА_2 від сплати наявної заборгованості, посилання ОСОБА_1 на застосування позовної давності, колегія суддів вважає недоречним, таким, що не підлягає задоволенню.

Наданий стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем централізованого опалення, а тому приймається судом апеляційної інстанції та покладається в основу рішення, оскільки будь-якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачем не надано.

З огляду на вищенаведене з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 27018,97 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2021 року при відкритті апеляційного провадження по справі було частково задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору та сплата судового збору в сумі 2881,50 грн. відстрочена до ухвалення судового рішення у справі, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 2881,50 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа» (), місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, провулок Дежньова, будинок 9, заборгованість по оплаті за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 року по 01.05.2018 року в розмірі 27018,97 грн. (двадцять сім тисяч вісімнадцять гривень дев`яносто сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користьКомунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа» (), місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, провулок Дежньова, будинок 9, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2881,50 грн. (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривну п`ятдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: