Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/66/21
Провадження № 2/945/495/21
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря судового засідання Карабут В.В.; позивача ОСОБА_1 ; представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,-
19 січня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 29 вересня 2000 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі з чоловіком у них народилися сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом із позивачем і знаходяться на її утриманні. Також позивач вказувала на те, що в листопаді 2020 року відповідач ОСОБА_2 залишив сім`ю та переїхав до м. Миколаєва, де проживає разом із співмешканкою. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені та, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до своєї матері за допомогою, з питанням догляду за малолітньою дитиною, та працевлаштуватися до Веснянснької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. У позовній заяві, позивач, у тому числі, вказувала на те, що тих коштів, які вона отримує, їй не вистачає для забезпечення нормальнимх умов життя для себе та дітей, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; справу призначено до розгляду по суті.
21 квітня 2021 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що з 09 листопада 2020 року він не проживає разом із своєю дружиною - позивачем ОСОБА_1 , при цьому, постійно підтримує зв`язок із дітьми та допомагає їм матеріально, в той час, коли позивач всіляко перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми, підбурюючи їх проти батька та обмежуючи відповідача у спілкуванні з синами. Також відповідач посилався на те, що він з 30 березня 2021 року є безробітним і перебуває на обліку в Миколаївській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості (Миколаївського регіону). При цьому, позивач ОСОБА_1 з 01 вересня 2020 року і по теперішній час правцює на посаді завідувача методичного центру при Відділі ОСМСКТП Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.
Водночас у відзиві відповідач вказував на те, що з квітня 2021 року він сплачує аліменти на користь позивача на утримання їхніх малолітніх синів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Заперечуючи проти позову, відповідач, у тому числі, зазначив, що після припинення з позивачем шлюбних стосунків, він переїхав до міста Миколаєва, де винаймає квартиру, в якій проживає разом зі своєю співмешканкою та її дочкою. Посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Заперечувала проти відзиву позивача, вказуючи на те, що відповідач працездатний, а тому спроможний сплачувати аліменти на її утримання до досягнення наймолодшим сином трьох років.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, при цьому його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вказуючи на те, що станом на день розгляду справи відповідач офіційно не працює, сплачує аліменти позивачу на утримання малолітніх синів, винаймає квартиру у м. Миколаєві, а тому його матеріальний стан не є достатнім для утримання позивача до досягнення молодшим сином трьох років.
Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого.
29 вересня 2000 року сторони уклали шлюб (а. с. 3).
У шлюбі у подружжя народилися сини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом із позивачем і знаходяться на її утриманні (а. с. 4 - 6).
З текстів позовної заяви та відзиву, а також наданих у судовому засіданні пояснень позивача та представника відповідача слідує та не спростовується сторонами, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, спільне господарство ними не ведеться з листопада 2020 року.
Судовим наказом Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2021 року у цивільній справі № 945/65/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) батька ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 19 січня 2021 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 41).
Згідно з копією квитанції № 23 від 16 квітня 2021 року, 16 квітня 2021 року ОСОБА_2 сплачено аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 2500 грн. 00 коп. (а. с. 40).
Відповідно до довідки Миколаївської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 16 квітня 2021 року, з 30 березня 2021 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний в Миколаївській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості (Миколаївський регіон) (а. с. 39).
Згідно з довідкою відділу освіти, молоді, спорту, культури, туризму та правопорядку Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 09 квітня 2021 року, наданою на запит адвоката Каліча Євгена Анатолійовича, ОСОБА_1 з 01 вересня 2020 року працює завідувачем методичного центру при Відділі ОМСКТП Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 43).
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Отже, особливим видом права подружжя на утримання, є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач не працює, перебуває на обліку як безробітний в Миколаївській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості (Миколаївський регіон).
Суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач працевлаштований неофіційно та отримує дохід, оскільки, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин.
Інших доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати позивачу, передбачену статтею 84 СК України допомогу, останнім суду не представлено.
У той же час, суд відхиляє доводи відповідача про те, що він винаймає квартиру в м. Миколаєві, в якій проживає разом зі своєю співмешканкою та її дочкою, так як, відповідачем не представлено жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження цих обставин.
Представлені відповідачем копія паспорту громадянина України та копія свідоцтва про народження дитини не є такими доказами, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування, не підтверджують викладених відповідачем обставин і на підставі цих доказів не можна встановити обставин, на які посилається відповідач.
Згідно з положеннями ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Суд не бере до уваги докази, подані позивачем до суду 22 квітня 2021 року, оскільки позивачем до цих доказів не додано підтвердження надсилання (надання) їх копій відповідачу.
Таким чином, оскільки відповідач не працює, доходів не отримує, сплачує позивачу аліменти на утримання двох дітей, а відтак відповідач не в змозі надавати, передбачену статтею 84 СК України допомогу, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, п. 2) ч. 2 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, - відмовити.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Миколаївського апеляційного суду.
Суддя Н.О. Шаронова
Повне рішення складено 08 червня 2021 року