Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1619/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2021 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судових засідань - Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач по справі є його дочкою, яка зареєстрована в будинку, але з 2016 року фактично у вказаному будинку не проживає, позивач ОСОБА_1 виявив бажання зняти її з реєстрації. Посилаючись на вимоги ст. ст. 405-406 ЦК України, просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2017 року, 11 жовтня 2017 року до вказаного реєстру внесено запис про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно копії домової книги житлового будинку проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована у будинку по АДРЕСА_1 з 16.07.1987 року.

Відповідно до акту перевірки факту проживання в житловому будинку №190 від 06 жовтня 2020 року, складеного комісією у складі ОСОБА_4 - заступника селищного голови, ОСОБА_5 - інспектора житлового фонду, ОСОБА_6 - члена житлово-побутової комісії за свідченнями квартиронаймачів сусідніх будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ОСОБА_2 1987 року народження не проживає в будинку АДРЕСА_1 з 2016 року хоча фактично зареєстрована у будинку.

Таким чином, судом визнається, що реєстрації відповідача у належному позивачу будинку, створює для нього перешкоди у вільному користування та розпорядженні своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 , яка є членом його родини, не проживає у спірному приміщенні понад 4 роки, що підтверджується актом перевірки факту проживання від 06.10.2020 року, поясненнями позивача, наданими у позовній заяві. Відповідач не вчиняє дій направлених на скасування реєстрації її місця проживання за зазначеною адресою, хоча фактично там і не проживає, чим порушує право власності позивача, тим самим чинить перешкоди, які заважають власнику здійснювати повно і беззаперечно свої права користування і розпорядженням майном.

Відповідно до правових позицій висловлених судовою колегію в цивільних справах Верховного суду України в зв`язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році, при вирішенні спорів, пов`язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм глави 6 розділу ІІІ ЖК про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду.

Слід зауважити, що норми глави 2 цього розділу ЖК щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду застосовуються до житлових відносин у приватному житловому фонді, у випадках, коли у главі 6 ЖК є посилання на них або коли схожі житлові правовідносини не врегульовані нормами глави 6 і застосування до них норм глави 2 не суперечить їх змісту.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , а відповідач не проживає у спірному приміщенні понад один рік, тому в силу ст.ст. 405 ЦК України втратила право користування жилим приміщенням, належним позивачу.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач в спірному будинку не проживає без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користується, а її реєстрація перешкоджає позивачу у реалізації його права власності на житлове приміщення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405-406 ЦК України, ст. ст. 175-177 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.О. Пилипенко