Справа № 182/5673/20
Провадження № 2/0182/1013/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.06.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.10.2020 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

12.10.2015 року на підставі кредитного договору № 7217, укладеного між ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 , останній видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 7500 грн., який згодом було збільшено до 10 400 грн.

19.07.2016 року ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

21.12.2018 Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» змінило тип товариства з публічного на акціонерне товариство.

Відповідач ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином довготривалий строк, у зв`язку із чим станом на 21.09.2020 року має заборгованість в розмірі 26490,99 грн., з яких : 10120,72 грн. - заборгованість за кредитом, 16370,27 грн. - заборгованість за процентами.

Посилаючись на вказане, а також не виконання відповідачем умов договору, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 7217 від 12.10.2015 року в сумі 26490,99 грн., а також стягнути суму сплаченого судового збору.

Ухвалою про відкриття провадження від 16.12.2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

10.02.2021 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 43-46), згідно якого відповідач посилалася на наступні обставини.

12.10.2012 року між нею та ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» було укладено кредитний договір № 7217, відповідно до умов якого отримано кредитну картку з лімітом овердрафту 7500, 00 грн. Матеріали справи не містять доказів збільшення кредитного ліміту до 10400, 00 грн. чи доказів обсягу кредиторських вимог.

Так позивачем вказується, що 06.06.2018 року на її адресу було направлено письмову вимогу про дострокове повернення отриманого кредиту, тому з цього часу у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припинилося. Обгрунтовуючи свої заперечення в цій частині відповідач також посилалася на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Однак позивачем всупереч вищезазначеного продовжувались нараховуватися проценти за користування кредитом.

Також зазначила, що всупереч вимог ч. 2 ст. 516 ЦК України її не було повідомлено про зміну кредитора, а матеріали справи не містять доказів отримання нею письмової вимоги від 06.06.2018 року.

Крім того вказувала, що вона частково погашала заборгованість за вказаним кредитом, тому з урахуванням цих платежів визнає суму заборгованості у розмірі 7379,65 грн., в решті позовних вимог просить відмовити.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.10.2015 року ОСОБА_1 підписала пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферту), згідно з якою запропонувала філія ПУМБ в м. Київ, що діє від імені ПАТ «ПУМБ» та ПрАТ «УАСК «АСКА- ЖИТТЯ», від імені якого на підставі агентського договору діє банк на умовах, зазначених в пропозиції, та у відповідності до чинних загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків банку, й чинних правил добровільного страхування життя страховика, укласти договір карткового рахунку та в рамках якого: відкрити картковий рахунок на її ім`я; випустити платіжну картку міжнародної платіжної системи MasterСard; встановити ліміт овердрафту (кредитування) та строк користування овердрафтом.

Згідно з укладеним кредитним договором карткового рахунку позивачу був відкритий рахунок № НОМЕР_1 , на який був встановлений ліміт овердрафту у розмірі 7500 грн. з процентною ставкою за користування овердрафтом % річних - 0,0001, на строк 60 місяців ( а.с. 4).

Відповідно до наданої позивачем АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» виписки з рахунку ОСОБА_1 , заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 21.09.2020 року становить 26490,99 грн., з яких : 10120,72 грн. - заборгованість за кредитом, 16370,27 грн. - заборгованість за процентами ( а.с. 10).

За наданим витягом із Статуту Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів (Протокол № 83 від 28.04.2020 року) слідує, що Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (повне найменування) і АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (скорочене найменування) в результаті реорганізації АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» шляхом приєднання до банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол № 68 від 14.03.2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» (рішення № 2 від 14.03.2015 року) (а.с. 26-27).

Письмова вимога (повідомлення) про необхідність сплати заборгованості перед АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» позивачу ОСОБА_1 за кредитним договором № 7217 направлялась за вих. № 973 від 06.06.2018 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи вимогою та реєстром згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих ( а.с.8-9). Доказів отримання цієї вимоги ОСОБА_1 , банком не надано.

За правилами частини 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч. 1ст. 634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено статтею 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Положеннями: якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до статті 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаного нормою закону підставою для бухгалтерського облік господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, наданими позивачем, що підтверджується виписками про рух коштів по кредитному договору № НОМЕР_1 , які наявні в матеріалах справи та є підтвердженням виконаних за день операцій ( а.с.13-15).

В той же час позивачем на підтвердження загальної суми заборгованості за кредитним договором № 7217 від 12.10.2015 року позивачем надано суду документ під назвою виписка з особового рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, згідно з якою ОСОБА_1 станом на 21.09.2020 року включно має заборгованість у розмірі 26490,99 грн.

Іншого розрахунку заборгованості за договором № 7217 від 12.10.2015 року матеріали справи не містять та з боку позивача такого розрахунку надано не було.

Статтею 89 ЦПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд, відповідно до вимог ЦПК України, позбавлений права на збирання доказів за власною ініціативою, а тому при вирішенні спору , суд бере до уваги тільки ті докази, які надані сторонами по справі.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності.

Частинами 1, 2статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розрахунок боргу повинен ґрунтуватися на умовах договору передусім щодо динаміки платежів за договором і їх зарахуванні на погашення складових боргу, що має ключове значення в контексті обґрунтованості розрахунку та визначення предмету стягнення (в даному випадку - предмету позову).

Таким чином, суд не бере до уваги зазначену вище виписку з рахунку (а.с. 10), як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості, оскільки, подана позивачем виписка містить тільки загальні суми боргу, із такої виписки суд позбавлений можливості встановити період, за який утворився борг, його складові, а також суми на погашення заборгованості, які здійснював чи не здійснював відповідач. Також, не можливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості умовам договору, укладеного між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 .

Таким чином, сума заборгованості за вказаний кредитним договором № 7217 від 12.10.2015 року з боку позивача не доведена належними та достатніми доказами.

Крім того, суд погоджується з аргументами відповідача щодо відсутності правових підстав у позивача нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом через пред`явлення вимоги від 06.06.2018 року з огляду на наступне.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Такий висновок узгоджується і з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, після пред`явлення вимоги від 06.06.2018 року у позивача припинилося право нараховувати передбачені договором проценти відповідачу. В той же час за відсутності обґрунтованого розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором суд позбавлений можливості визначити за який період відповідачу нараховані відсотки у пред`явленому до стягнення розмірі 16370,27 грн. та з чого вони складаються.

А тому підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити на користь позивача відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 16370,27 грн. відсутні.

Також у позовній заяві позивач вказує, що ліміт овердрафту, встановлений позивачу при укладенні кредитного договору у розмірі 7500 грн., був згодом збільшений до 10 400 грн., але документально це не підтверджує.

Крім того, встановлено, що між сторонами вже існував спір стосовно заборгованості за кредитним договором № 7217 від 12.10.2015 року і банк здійснив дії по примусовому стягненню боргу шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса за реєстровим № 7193 від 16.08.2018 року. Так, заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.12.2020 року визнано виконавчий напис від 16.08.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 7193, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 17822,07 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 7217 від 12.10.2015 року, таким, що не підлягає виконанню. Вказане рішення набрало законної сили 25.02.2021 року.

У зв`язку з цим не зрозуміло, чи встановлений позивачем розмір заборгованості за компонентами складається, в тому числі, із сум стягнутих за виконавчим написом № 7193 від 16.08.2018 року. Проте, позивачем не надано даних про суму такого стягнення та розміру боргу, погашеного за виконавчим написом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сума заборгованості, яку позивач вимагає стягнути з відповідача є недоведеною, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 253, 257, 261, 267, 610-612, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. В. Рунчева