Ухвала

07 червня 2021 року

м. Київ

справа № 663/3624/18

провадження № 61-8631 ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Охлопков Іван Олександрович, на ухвалу та рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи: прокуратура Херсонської області, Головне управління Національної поліції в Херсонській області, про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень і бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути на його користь шляхом списання Державною казначейською службою України з Державного бюджету України 18 568,48 грн майнової шкоди, 3 808,98 грн компенсації за ушкодження здоров`я та 5 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням злочину.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року провадження по справі в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат, що пов`язані зі зверненням та явкою до органів досудового розслідування, прокуратури і суду та компенсації за відрив від звичайних занять у рахунок відшкодування матеріальних збитків закрито на підставі пункту 1 частини першої статі 255 ЦПК України. Позивачу роз`яснено, що розгляд порушеного ним питання у зазначеній частині віднесено до юрисдикції кримінального судочинства.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з рахунку державного бюджету в межах бюджетних призначень, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету, на користь ОСОБА_1 компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн, компенсацію за ушкодження здоров`я у розмірі 674,61 грн, а також витрати, що пов`язані з явкою до суду в розмірі 151,64 грн, компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 281,46 грн, інші судові витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 23,40 грн. В іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 10 липня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Доповнено рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року по справі № 663/3624/18 вказівкою про стягнення за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів Державною казначейською службою України з рахунку Державного бюджету в межах бюджетних призначень, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету на користь ОСОБА_1 компенсації за ушкодження здоров`я у розмірі 674,61 грн, а також витрат, що пов`язані з явкою до суду у розмірі 151,64 грн, компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 281,46 грн, інших судових витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у розмірі 23,10 грн у рахунок відшкодування матеріальних збитків та судових витрат, завданих внаслідок незаконних рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування і прокуратури.

Відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині вказівки про відшкодування завданих йому матеріальних збитків та судових витрат внаслідок незаконних рішень, дій та бездіяльності суду.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 10 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року залишено без змін.

У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 ,в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року в частині залишення зазначеної ухвали без змін та направити справу для продовження розгляду в частині вимог про стягнення витрат, що пов`язані зі зверненням та явкою до органів досудового розслідування, прокуратури і суду та компенсації за відрив від звичайних занять у рахунок відшкодування збитків. Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року скасувати в частині відмови у позові та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Ціна позову у цій справі становить 27 377,46 грн, яка станом на 1 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*100=227 000), тому в силу вимог закону ця справа є малозначною за ціною позову.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо відшкодування втрат завданих незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявник у касаційній скарзі не довів факт існування суперечності висновків судів попередніх інстанцій відносно судової практики Верховного Суду у справах з ідентичними фактичними обставинами. Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, однак не обґрунтовують фундаментальність вирішених у справі правових питань.

Отже, доводи касаційної скарги фактично підтверджують незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями та не свідчать про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Охлопков Іван Олександрович, на ухвалу та рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 13 червня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, треті особи: прокуратура Херсонської області, Головне управління Національної поліції в Херсонській області, про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень і бездіяльності органу досудового розслідування та прокуратури.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара