ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2519/20 Номер провадження 22-ц/814/394/21Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12 листопада 2020 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту рішення не зазначені) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 182 308 грн. 87 коп. у рахунок відшкодування шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що у червні 2017 року ОСОБА_1 , керуючи належним йому автомобілем, здійснив наїзд на АЗС «Сокар» № 08/2 у м.Кременуці, в результаті чого було пошкоджено майно ТОВ «Сокар Петролеум».

На виконання умов договору добровільного страхування ПАТ «СК «Українська страхова група» сплатило ТОВ «Сокар Петролеум» страхове відшкодування у сумі 228 643 грн. 87 коп.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «АРКС», яке сплатило ПАТ «СК «Українська страхова група» 46 335 грн страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності, а також 53 665 грн страхового відшкодування за збитки, що не були охоплені договором добровільного страхування.

За таких обставин відповідач як особа, що заподіяла шкоду, відповідно до ст.1194 ЦК України має відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2020 року позовні вимоги ПАТ «СК «Українська страхова група» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ «СК «Українська страхова група», у відшкодування матеріальної шкоди 182 308 грн. 87 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» у повернення сплаченого судового збору 2 734,63 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що матеріали справи не містять доказів його вини у завданні шкоди, оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд безпідставно не взяв до уваги акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 13 червня 2017 року, яким підтверджується відсутність вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді.

Стверджується, що звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна не є належним доказом, оскільки особи, які його виготовили, не були попереджені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а дані звіту щодо пошкодженого майна не відповідають пошкодженням, зафіксованим у матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Неналежність звіту як доказу підтверджується також повідомленням судового експерта Ліхтіної Л.Р. від 03 грудня 2020 року про неможливість складання висновку експерта.

Також зазначається, що судом залишено поза увагою невідповідність, наявних в матеріалах справи платіжних доручень вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, а також те, що фактично ПрАТ «СК «АРКС» сплатило на користь позивача 100 000 грн страхового відшкодування.

Звертається увага на те, що позивач як правову підставу заявлених вимог посилався на ст.1166 ЦК України, тоді як спірні правовідносини врегульовані іншими нормами права.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука області від 12 грудня 2017 року закрите провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.21).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 13.06.2017 року о 07 год. 50 хв. в м. Кременчуці ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (бордюр та АЗС «Сокар» по вул. Київській, 66), чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху (а.с.20).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є АТ «СК «АРКС» (поліс № АК/3282899) (а.с.37).

Майно ТОВ «Сокар Петролеум», у тому числі і майно АЗС № НОМЕР_2 у м.Кременчуці по вул.. Київській,66, застраховано у ПАТ «СК «Українська страхова група» (договір добровільного страхування № 10-0197-16-00158 від 17 серпня 2016 року) (а.с.5).

13 червня 2017 року ТОВ «Незалежна експертна компанія» за участю представника власника майна начальника АХ 08/13 Кірпічнік Д.Ж., складено акт огляду майна, пошкодженого внаслідок наїзду автомобіля RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_1 , на АЗС ТОВ «Сокар» (а.с.13).

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, виконаного ТОВ «Незалежна експертна компанія» (дата оцінки 13 червня 2017 року, дата завершення складання звіту 28 серпня 2018 року), вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна АЗС ТОВ «Сокар Петролеум» по вул.. Київській, 66 у м.Кременчуці без врахування коефіцієнту зносу становить 277 868 грн. (а.с.14-30).

14.06.2017 року ТОВ «Сокар Петролеум» звернувся із заявою до ПАТ «СК «Українська страхова група» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с12).

03.07.2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» складено страховий акт № ДКЦВ-13953 та розрахунок остаточної суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику, у розмірі 42 587 грн. 72 коп. (а.с.31,32).

01.11.2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» складено страховий акт № ДКЦВ-13953-1 та розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику, у розмірі 186 056 грн. 15 коп. (а.с.33,34).

Згідно платіжного доручення № 13588 від 05 липня 2018 року ПАТ «СК «УСГ» виплачено на користь ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» страхове відшкодування за договором № 10-0197-16-00158 від 17.08.2016 року згідно страхового акту ДКЦВ-13953 в 03.07.2018 року у сумі 42 587 грн. 72 коп. (а.с.35).

Згідно платіжного доручення № 22962 від 01 грудня 2018 року ПАТ «СК «УСГ» виплачено на користь ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» страхове відшкодування за договором № 10-0197-16-00158 від 17.08.2016 року згідно страхового акту ДКЦВ-13953 в 01.11.2018 року у сумі 186 056 грн. 15 коп. (а.с.36).

Отже, ПАТ «СК «УСГ» сплатило на користь ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» загальну суму страхового відшкодування у розмірі 42 587,72 + 186 056,15 = 228 643,87 грн.

Як вбачається з листа департаменту врегулювання збитків АТ «СК АРКС» № 11184/12цв від 20.12.2019 року, за наслідками події від 13.06.2017 року, що сталася в Полтавській області, м.Кременчук, вул. Київська 66а (забезпечений транспортний засіб RENAULT TRAFIC, номерний знак НОМЕР_1 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 32282899 від 05.03.2017 року) сплачено страхове відшкодування безпосередньо ТОВ «Сокар Петролеум» на суму 53 665 грн та ПАТ «СК «Українська страхова група» - на суму 46 335 грн., що разом складає 100 000 грн.- ліміт відповідальності страховика по полісу АК 3282599 від 05.03.2017 року (а.с.42).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності і обґрунтованості заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно з статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ст.9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивач як страховик потерпілої особи, сплатив останній страхове відшкодування, у зв`язку з чим отримав право вимоги до винної особи відповідача по справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин суброгація (постанова ВП Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц), хоча і не вжив це слово (термін) у тексті рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки заявив вимогу на підставі ст.1166 ЦК України, спростовуються матеріалами справи, адже у позові в обґрунтування правових підстав заявлених вимог зроблене посилання, зокрема на ст.993, ст.1191 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про страхування».

Окрім того, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Така правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17.

Не можна погодитися з твердженням апеляційної скарги, що недоведеність вини ОСОБА_1 у пошкодженні майна ТОВ «Сокар Петролеум» є підставою для відмови у позові, оскільки цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства (ст.12, ст.13 ЦПК України), саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. На потерпілу особу покладається лише обов`язок довести факт завдання шкоди та її розмір.

Такий висновок узгоджується з приписами ч.5 ст.1187 ЦК України.

ОСОБА_1 не заперечує самої події, що сталася 13 червня 2017 року у м.Кременчуці по вул. Київській,66 наїзд на АЗС «Сокар» № 08/2.

Стверджуючи про існування обставин, що не залежали від його волі (непереборна сила), ОСОБА_1 посилається на акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 13 червня 2017 року (а.с.103), проте цей письмовий доказ не є достатнім у розумінні ст.80 ЦПК України, так як він не доводить причинно-наслідкового зв`язку між станом дорожнього покриття і дорожньо-транспортною пригодою. Інших доказів, які б у сукупності давали можливість зробити висновок, що причиною дорожньо-транспортної пригоди був неналежний стан дорожнього покриття, суду не надано.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст.78 ЦПК України).

За змістом ст.81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Заперечуючи проти визначеного позивачем розміру страхового відшкодування, ОСОБА_1 стверджує, що звіт про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, виконаний ТОВ «Незалежна експертна компанія» (а.с.14-30), не є належним доказом виконавець не був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Зазначений звіт не є висновком експерта у розумінні ст.102 ЦПК України, проте він відповідає критеріям письмового доказу, який містить дані щодо предмета доказування (ст.77, ст.95 ЦПК України) розмір заподіяних збитків, та який виконаний юридичною особою, що має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності.

Наполягаючи на необхідності врахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого майна при визначені розміру збитків, відповідач не наводить нормативно-правового акту, яким це передбачено, враховуючи, що було пошкоджено нерухоме майно. Суд першої інстанції дав правильну оцінку такому доводу відповідача, зазначивши, що коефіцієнт фізичного зносу окремих запасних частин, вузлів, агрегатів застосовується у разі проведення оцінки розміру шкоди, завданої колісним транспортним засобам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 користувався правовою допомогою під час розгляду справи у суді першої інстанції (а.с.54,55). Його представник адвокат Кінаш Т.В. отримала копію позову і додатки до нього 03 серпня 2020 року (а.с.57). Подаючи відзив на позов (а.с.63-66), у якому наведені заперечення, зокрема, щодо розміру збитків, визначених у звіті, в також заяву про витребування доказів (а.с.61-62), представник відповідача не поставила перед судом питання про призначення у справі судової експертизи з метою підтвердження своїх заперечень проти даних, визначених у звіті. Натомість представник відповідача, яка була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи (71,77), двічі не з`явилася у судові засідання, не подавши суду жодних підтверджень про існування поважних причин для неявки у суд.

Таким чином, сторона відповідача диспозитивно розпорядилася своїми процесуальними правами. Звернення адвоката Маслової Т.В. лише 21 жовтня 2020 року до експерта із запитом про складення експертного висновку (а.с.106-108) і відповідь експерта про неможливість скласти висновок не дають підстав поставити під сумнів належність і допустимість звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, виконаного ТОВ «Незалежна експертна компанія», як письмового доказу.

Стосовно тверджень апеляційної скарги про те, що страховик відповідача сплатив у межах ліміту відповідальності 100 000 грн., слід зауважити, що згідно повідомлення АТ «СК АРКС» на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» сплачено лише 46 335 грн., інші кошти сплачені безпосередньо ТОВ «Сокар Петролеум».

Не можна визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про не дослідження судом першої інстанції оригіналів платіжних доручень у підтвердження факту сплати страхового відшкодування ТОВ «Сокар Петролеум».

З матеріалів справи вбачається, що позивач долучив до позовної заяви належним чином завірені копії платіжного доручення № 13588 від 05 липня 2018 року (а.с.35) і платіжного доручення № 22962 від 01 грудня 2018 року (а.с.36).

03 серпня 2020 року представник відповідача отримав копію позову з додатками до нього (а.с.57), проте всупереч вимогам ч.11 ст.83 ЦПК України відповідач не звертався до суду із заявою про сумнівність поданих доказів.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ця цивільна справа згідно п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (182 308,87 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2021 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов