Справа № 405/8108/20
Провадження №2/405/1345/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Мачулці П.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому цивільну справу № 405/8108/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 22.11.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 22 814,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти ( щомісячний платіж ) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом останнього у заяві. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11.11.2020 року має заборгованість у розмірі 91 315 грн. 09 коп., яка складається з наступного: 22 814 грн. 54 коп. - заборгованість за кредитом; 15 570 грн. 91 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 52 929 грн. 64 коп. заборгованість за пенею, 8 476 грн. 12 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 22.11.2012 року у розмірі 91 315 грн. 09 коп., а також понесені судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 05.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання учасників справи.

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» подано клопотання від 16.12.20120 року про розгляд справи за відсутності представника позивача та підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не відомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, поряд з цим є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 ЦПК України)

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч. 3 ст. 13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підставу позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Підставу позову складають зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

З огляду на зазначене, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.11.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN5319 від 07.04.2006 року (Договір №1), № SAMDN9504 від 10.08.2009 (Договір № 2), № KGXRRX07120990 від 22.01.2007 року (Договір № 3), а також приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої сторони погодили по Договору № 1 про зменшення розміру заборгованості, яка виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту, а саме: процентів на 5041,14 грн., комісії на 0,0 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 647,24 грн., заборгованість за Договором № 1 з дати підписання генеральної угоди складає 12 957 грн. 4 коп., дата погашення заборгованості за Договором № 1, - 30.11.2013 року.

Сторони погодили по Договору № 2 про зменшення розміру заборгованості, яка виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту, а саме: процентів на 0,0 грн., комісії на 969,12 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 0,0 грн., заборгованість за Договором № 2 з дати підписання генеральної угоди складає 9 185 грн. 45 коп., дата погашення заборгованості за Договором № 2, - 30.11.2013 року.

Сторони погодили по Договору № 3 про зменшення розміру заборгованості, яка виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту, а саме: процентів на 0,0 грн., комісії на 0,0 грн., пеню на 1818,62 грн., штраф на 0,0 грн., заборгованість за Договором № 3 з дати підписання генеральної угоди складає 2 321 грн. 69 коп., дата погашення заборгованості за Договором № 3, - 30.11.2013 року.

Крім того, відповідно до Розділу 2 Генеральної угоди, Банк надав позичальнику терміновий кредит у розмірі 22 814,54 грн. строком на 12 місяців, з 22.11.2012 року по 30.11.2013 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 22 814,54 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з " 1" по " 25" число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячні платежі) в розмірі 2007 грн. 19 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, процентами, а також інших витрат у відповідності до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2013 року (п. 2.1 Генеральної Угоди).

Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди згідно зі ст.ст.212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в даній Генеральній угоді, Умовах та Правилах більш ніж на 31 день за зобов`язаннями, строк за якими не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту вважати 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 8 476 грн. 12 коп.

Відповідно до п. 2.3 Угоди для надання послуг Банк видає Позичальнику платіжну карту згідно п. 2.1 Генеральної угоди.

Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороду згідно Генеральній угоді і Умовам та Правилам (п.2.5 Угоди).

Крім того, відповідно до п.п.2.8, 2.9 Угоди при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та Правилах за кожний день прострочення.

Відсоткова ставка по кредиту може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ або в інших випадках, відповідно до Умов та Правил.

Судом також встановлено, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, визначеному Договором, в свою чергу, відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображено у розрахунку заборгованості за договором та продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим, станом на 11.11.2020 року за зазначеною Генеральною Угодою, умови якої погоджено сторонами, існує заборгованість у розмірі 91 315 грн. 09 коп., яка складається з наступного: 22 814 грн. 54 коп. - заборгованість за кредитом; 15 570 грн. 91 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 52 929 грн. 64 коп. заборгованість за пенею, 8 476 грн. 12 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Посилаючись при цьому на норми ст. ст. 526, 527, 530, 1054, 1050 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 91 315,09 грн. за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 листопада 2012 року, а також понесені судові витрати.

Щодо даних обставин, судом відзначається, що в межах даної цивільної справи №405/8108/20, між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 листопада 2012 року.

Також спірні правовідносини сторін регулюються нормами Глави 71 Параграфом 2 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року.

За частиною 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з правочинів.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по умовам Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 листопада 2012 року, позивач як на підстави позову вказав на невиконання умов укладеної між ним (позивачем) та відповідачем Генеральної угоди

про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.11.2012 року, відповідачем в частині погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим за вказаною Угодою існує заборгованість.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк (ст. ст. 610-612 ЦК України).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, та передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору (позикодавцеві).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 листопада 2012 року, належним чином не виконав, у передбачений в договорі строк та відповідно до встановленого порядку: починаючи з " 1" по " 25" число кожного місяця не надавав Банку грошові кошти (щомісячні платежі) в розмірі 2007 грн. 19 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами у відповідності до Умов та Правил, що, в свою чергу, порушує законні права та інтереси позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача за Генеральною угодою від 22 листопада 2012 року суми заборгованості в розмірі 22 814 грн. 54 коп. та штраф в розмірі 8 476 грн. 12 коп., визначений та погоджений сторонами в п.2.2 Генеральної угоди.

Поряд з цим, суд зауважує, що позивачем, в порушення вимог ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України, не надано доказів погодження з відповідачем ОСОБА_1 як Умов та Правил надання продукту кредитних карт, які додані позивачем до позову, а так само і Тарифів на обслуговування кредитних карт «Універсальна», так як останні не містять підпису відповідача.

Більш того, судом відзначається, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22 листопада 2012 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (16 грудня 2020 року), тим самим кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні та погоджені з відповідачем ОСОБА_1 . Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи, які не містять підпису відповідача, не можуть розцінюватися судом як факт ознайомлення та погодження відповідачем з розміром процентів та пені, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, у зв`язку з чим, надані позивачем АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, зокрема, нарахування Банком процентів та пені, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку у змісті Генеральної угоди від 22.11.2012 року, яка (Угода) безпосередньо підписана відповідачем ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді як розмір процентів, так і відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Більш того, судом відзначається, що в суму 2 007 грн. 19 коп. (щомісячний платіж), яку, за умовами Генеральної угоди, відповідач мав щомісячно сплачувати в рахунок погашення заборгованості, включено як заборгованість по кредиту, так і процентам.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 листопада 2012 року в розмірі 31 290 грн. 66 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 22 814 грн. 54 коп. та штрафу в розмірі 8 476 грн. 12 коп. відповідно до п.2.2 Генеральної Угоди.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 720 грн. 29 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 листопада 2012 року, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", , заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 листопада 2012 року в розмірі 31 290 ( тридцять одна тисяча двісті дев`яносто) грн. 66 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 22 814 (двадцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) грн. 54 коп. та штрафу в розмірі 8 476 (вісім тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", , судовий збір в розмірі 720 грн. 29 коп.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова