Постанова

Іменем України

27 січня 2021 року

м. Київ

справа № 521/19178/18

провадження № 61-12634св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Департамент державно реєстрації» Одеської області,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року у складі судді Коблова О. Д. та постанову Одеського апеляційного суду від 04 червня 2020 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Князюка О. В., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Департамент державно реєстрації» Одеської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності.

Позов ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно

в порядку спадкування за заповітом обґрунтовано тим, що відповідно

до рішення Одеської Міської Ради депутатів трудящих від 05 жовтня 1951 року

за № 1149 «Про відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» забудовнику ОСОБА_7 було відведено земельну ділянку під житлове будівництво, площею - 574,00 кв. м. Актом визначення меж № 184

від 30 жовтня 1951 року земельну ділянку у розмірі - 574,00 кв. м, розташовану

у районі Бл. Мельниць, винесено на місцевість та передано в користування ОСОБА_7 18 грудня 1951 року між Житловим Управлінням Виконавчого Комітету Одеської Міської Ради депутатів трудящих та ОСОБА_7 укладено договір на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, площею - 574,00 кв. м, розташованою за адресою: Бл. Мельниці, запланований масив Іллічівського району м. Одеси, який посвідчено старшим нотаріусом Одеської першої державної нотаріальної контори Поломаренко Г. П., реєстровий № 60464. 27 грудня 1951 року ОСОБА_7 отримав дозвіл № 461 на проведення будівельних робіт.

На протязі двох років ОСОБА_7 збудував житловий будинок - літ. «Б», загальною площею 36,00 кв. м., житловою площею 24,00 кв. м; сарай літ. «Г», «З»; - вбиральню літ. «И»; навіс літ. «К»; огорожа 1-4; колодязь - І; мостіння - ІІ, ІІІ.

В спірному домоволодіння проживали та були зареєстровані - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 .

В період з 1952 року до 1954 рік ОСОБА_7 збудував житловий будинок

літ. «А», загальна площа - 80,80 кв. м, житлова площа - 50,80 кв. м.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із своєю сім`єю:

ОСОБА_10 , ОСОБА_1 проживали у житловому будинку під літ. «А», а ОСОБА_2 зі своєю сім`єю - ОСОБА_11 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 проживав у житловому будинку під літ. «Б».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, про що 24 вересня 2001 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис

№ 8274.

11 листопада 2014 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 56754153, номер

у нотаріуса: 662/2014.

Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_7 , спадкоємцями є син ОСОБА_9 , який звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 11 листопада 2014 року

за вх. № 1734; син - ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори

із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27 листопада 2014 року за вх. № 1862; дружина - ОСОБА_8 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем та фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку із смертю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , про що 06 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 5952. 11 листопада 2014 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 56754252, номер у нотаріуса: 663/2014.

Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_8 , спадкоємцями є: син ОСОБА_9 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 11 листопада 2014 року

за вх. № 1735; син ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори

з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27 листопада 2014 року за вх. № 1863;

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , про що 16 листопада 2017 року Одеськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 11673. 27 грудня 2017 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер

у спадковому реєстрі: 61806729, номер у нотаріуса: 995/2017.

Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_9 , спадкоємцями є дочка ОСОБА_1 , яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27 грудня 2017 року за вх. № 2445; дружина ОСОБА_3 , яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від обов`язкової частки у спадщині ІНФОРМАЦІЯ_4 за вх. № 2446.

12 березня 2015 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Малиновською О. К. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 1-237 заповіт, яким ОСОБА_9 все своє майно, де б воно

не знаходилось, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати та на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1 .

До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_9 входить: 1/2 частини частина житлового будинку під

АДРЕСА_1 , загальною площею 116,80 кв. м, житловою площею 75,40 кв. м,

що в цілому складається з: житловий будинок літ «А», загальна площа

80,80 кв. м, житлова площа 50,80 кв. м; житловий будинок літ. «Б», загальна площа 36,00 кв. м, житлова площа 24,00 кв. м; сарай літ. «Г», «З»; вбиральня

літ. «И»; навіс літ. «К»; огорожа 1-4; колодязь - І; мостіння - ІІ, ІІІ.

16 травня 2018 року Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Ворсуляк А. М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у зв`язку із неподанням до нотаріальної контори оригіналів документів, які підтверджують право власності на житловий будинок під

АДРЕСА_1 .

У зв`язку із тим, що право позивача на отримання та оформлення спадщини порушується через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірне майно, просила суд визнати за нею право власності

у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , померлого

ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться

за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею

116,80 кв. м, житловою площею 75,40 кв. м, який в цілому складається з: житловий будинок літ «А», загальна площа 80,80 кв. м, житлова площа

50,80 кв. м; житловий будинок літ. «Б», загальна площа 36,00 кв. м, житлова площа 24,00 кв. м; сарай - літ. «Г», «З»; вбиральня літ. «И»; навіс літ. «К»; огорожа 1-4; колодязь - І; мостіння - ІІ, ІІІ.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищенаведеним позовом про визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним

та скасування запису про право власності (справа № 521/10733/19), в якому остання просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910

від 07 травня 2018 року, ухвалене державним реєстратором Комунального підприємства «Депрартамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д. Г.;

2) визнати незаконним та скасувати запис про право власності за ОСОБА_2 : 26032975; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок,

що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,80 кв. м, житловою площею 75,40 кв. м, що в цілому складається з: житловий будинок літ «А», загальна площа 80,80 кв. м, житлова площа 50,80 кв. м; житловий будинок літ. «Б», загальна площа 36,00 кв. м, житлова площа 24,00 кв. м; сарай літ. «Г», «З»; вбиральня

літ. «И»; навіс літ. «К»; огорожа 1-4; колодязь - І; мостіння - ІІ, ІІІ.

Позов про визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності обґрунтовано тим,

що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді Ѕ частини житлового будинку що знаходиться

за адресою: АДРЕСА_1 . В процесі розгляду справи їй стало відомо, що на спірний будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно незаконно зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,80 кв. м, житловою площею 75,40 кв. м, що в цілому складається з: житловий будинок літ «А», загальна площа 80,80 кв. м, житлова площа 50,80 кв. м; житловий будинок літ. «Б», загальна площа 36,00 кв. м, житлова площа 24,00 кв. м; сарай - літ. «Г», «З»; вбиральня літ. «И»; навіс літ. «К»; огорожа 1-4; колодязь - І; мостіння - ІІ, ІІІ. Номер запису про право власності: 26032975.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

(з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07 травня 2018 року, ухвалене державним реєстратором Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д. Г.

Позивач вважає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

(з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07 травня 2018 року, ухвалене державним реєстратором Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д. Г., протиправним,

а запис про право власності 26032975 - незаконним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що ОСОБА_2 ніколи не отримував земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , ані у власність,

ані у користування, ані під будівництво житлового будинку. Спірний житловий будинок він не будував. Документи на ім`я ОСОБА_2 , які необхідні для реєстрації права власності на спірний будинок, у нього відсутні.

Позивач вважає, що державний реєстратор Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваков Д. Г. мав відмовити ОСОБА_2 в державній реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти відповідне рішення.

У зв`язку із тим, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

(з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07 травня 2018 року

є протиправним і підлягає скасуванню, запис про право власності на спірний житловий будинок підлягає скасуванню, позивачка змушена звернутися до суду із вищезазначеним позовом про визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2019 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 521/19178/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом з цивільною справою

№ 521/10733/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області про визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 04 серпня

2020 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , 15 листопада 2017 року, на 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,80 кв. м, житловою площею 75,40 кв. м, який в цілому складається з: житлового будинку літ «А», загальною площею 80,80 кв. м, житловою площею 50,80 кв. м; житлового будинку літ. «Б», загальною площею 36,00 кв. м, житловою площею 24,00 кв. м; сараю літ. «Г», «З»; вбиральні літ. «И»; навісу літ. «К»; огорожі 1-4; колодязю - І; мостіння - ІІ, ІІІ.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав

та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07 травня 2018 року, ухвалене державним реєстратором КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д. Г.

Визнано незаконним та скасовано запис про право власності: 26032975; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,80 кв. м, житловою площею 75,40 кв. м, який в цілому складається з: житлового будинку літ «А», загальною площею 80,80 кв. м, житловою площею 50,80 кв. м; житлового будинку літ. «Б», загальною площею 36,00 кв. м, житловою площею 24,00 кв. м; сараю літ. «Г», «З»; вбиральні літ. «И»; навісу літ. «К»; огорожі 1-4; колодязю - І; мостіння - ІІ, ІІІ,

за ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що установивши, що документи на ім`я ОСОБА_2 , які необхідні для реєстрації права власності на спірний будинок, державному реєстратору надані не були, а тому державний реєстратор КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваков Д. Г. повинен був прийняти рішення про відмову ОСОБА_2 в державній реєстрації права власності

на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Крім того, право позивача на отримання та оформлення спадщини підлягає захисту у судовому порядку, скільки через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірне майно, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право власності.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2020 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Верховного Суду,

у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не встановили, що спірний житловий будинок було побудовано ОСОБА_7 , який не набув права власності

на спірний житловий будинок за життя, отже відповідно і позивач не має спадкових прав щодо спірного будинку.

Крім того, суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13 травня

2020 року у справі № 303/1176/17, від 03 червня 2020 року у справі № 160/224/18 та від 22 липня 2020 року у справі № 202/4229/18.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу

до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 521/19178/18 та витребувано її з Малиновського районного суду м. Одеси.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що відповідно до Рішення Одеської Міської Ради депутатів трудящих від 05 жовтня 1951 року за № 1149 «Про відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» забудовнику ОСОБА_7 відведено земельну ділянку піж житлове будівництво площею 574,00 кв. м. Актом зазначення меж № 184 від 30 жовтня 1951 року земельну ділянку у розмірі

574 кв. м, розташовану у районі Бл. Мельниць винесено на місцевість

та передано в користування ОСОБА_7 18 грудня 1951 року між Житловим Управлінням Виконавчого Комітету Одеської Міської Ради депутатів трудящих

та ОСОБА_7 укладено договір на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою площею 574,00 кв. м, розташованою:

Бл. Мельниці, запланований масив Іллічівського району міста Одеси, який посвідчено старшим нотаріусом Одеської першої державної нотаріальної контори Поломаренко Г. П., реєстровий № 60464. 27 грудня 1951 року ОСОБА_7 отримав дозвіл № 461 на проведення будівельних робіт.

ОСОБА_7 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_8 збудував житловий будинок - літ. «Б», загальна площа 36,00 кв. м, житлова площа 24,00 кв. м

та житловий будинок - літ. «А», загальна площа 80,80 кв. м, житлова площа

50,80 кв. м; сарай - літ. «Г», «З»; вбиральню - літ. «И», навіс - літ. «К»,

огорожа 1-4; колодязь - І; мостіння - ІІ, ІІІ.

В спірному домоволодіння проживали: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зі своєю сім`єю: ОСОБА_10 , ОСОБА_1

та ОСОБА_2 зі своєю сім`єю: ОСОБА_11 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 .

Зазначене підтверджується поясненнями свідків та заявами відповідача ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах спадкових справ: номер у спадковому реєстрі: 56754153, номер у нотаріуса: 662/2014 та номер у спадковому реєстрі: 56754252, номер у нотаріуса: 663/2014, в яких він зазначив про те, що спірний будинок є спадковим майном після смерті батьків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , про що 24 вересня 2001 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис

№ 8274. 11 листопада 2014 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 56754153, номер у нотаріуса: 662/2014.

Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_7 , спадкоємцями є син - ОСОБА_9 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 11 листопада 2014 року

за вх. № 1734; син - ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори

з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27 листопада 2014 року за вх. № 1862; дружина - ОСОБА_8 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем та фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку із смертю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , про що 06 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 5952. 11 листопада 2014 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 56754252, номер у нотаріуса: 663/2014.

Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_8 , спадкоємцями є син - ОСОБА_9 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 11 листопада 2014 року

за вх. № 1735; син - ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори

з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27 листопада 2014 року за вх. № 1863.

12 березня 2015 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Малиновською О. К. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 1-237 заповіт, яким ОСОБА_9 все своє майно, де б воно

не знаходилось, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати та на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , про що 16 листопада 2017 року Одеськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 11673. 27 грудня 2017 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер

у спадковому реєстрі: 61806729, номер у нотаріуса: 995/2017.

Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_9 , спадкоємцями є: дочка ОСОБА_1 , яка звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 27 грудня 2017 року за вх. № 2445; дружина ОСОБА_3 , яка звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від обов`язкової частки у на спадщині 27 грудня 2017 року за вх. № 2446.

До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_9 входить: 1/2 частини житлового будинку під АДРЕСА_1 , загальною площею 116,80 кв. м, житловою площею 75,40 кв. м,

що в цілому складається з: житловий будинок літ «А», загальна площа

80,80 кв. м., житлова площа 50,80 кв. м., житловий будинок - літ. «Б», загальна площа 36,00 кв. м, житлова площа 24,00 кв. м.; сарай - літ. «Г», «З»; вбиральню - літ. «И», навіс - літ. «К», огорожа 1-4; колодязь - І; мостіння - ІІ, ІІІ.

07 травня 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я відповідача ОСОБА_2 зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,80 кв. м, житловою площею 75,40 кв. м, що в цілому складається з: житловий будинок літ «А», загальна площа 80,80 кв. м, житлова площа 50,80 кв. м, житловий будинок - літ. «Б», загальна площа 36,00 кв. м, житлова площа 24,00 кв. м; сарай - літ. «Г», «З»; вбиральню - літ. «И», навіс - літ. «К», огорожа 1-4; колодязь - І; мостіння - ІІ, ІІІ. Номер запису про право власності: 26032975. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

16 травня 2018 року постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Ворсуляка А. М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у зв`язку із неподанням до нотаріальної контори оригіналів документів, які підтверджують право власності на вищенаведений житловий будинок під

АДРЕСА_2 . Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1233 ЦК Українизаповітом є розпорядження фізичної особи

на випадок своєї смерті.

Статтею 1218 ЦК Українипередбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини

і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною першою статті 1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або

не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право

на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право

на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові

у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 як на підставу позову посилалася на відсутність у неї правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також просила скасувати державну реєстрацію права власності на спірний будинок за ОСОБА_2 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем

за заповітом після ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Право позивача на спадкування за заповітом не визнається ОСОБА_2 . Врахувавши наявність спору про право на спадщину та те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини, що позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право

на спадщину за заповітом, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, визнання за нею права власності

на 1/2 частини буд. АДРЕСА_1 .

Доводи касаційної скарги про те, що судами залишено поза увагою, що спірний житловий будинок було побудовано ОСОБА_7 , який не набув права власності на спірний житловий будинок за життя, отже відповідно і позивач

не має спадкових прав щодо спірного будинку, що узгоджується із правовими висновками, які викладені у постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 303/1176/17, від 03 червня 2020 року у справі № 160/224/18

та від 22 липня 2020 року у справі № 202/4229/18, є безпідставними з огляду

на таке.

Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно

до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року

в справі № 303/7555/15-ц (провадження № 61-9383св18).

Суди зробили обґрунтований висновок, що будинок побудований спадкодавцем коли реєстрація права власності не була обов`язкова і такий висновок відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду

від 13 травня 2020 року у справі № 303/1176/17, від 03 червня 2020 року у справі № 160/224/18 та від 22 липня 2020 року у справі № 202/4229/18.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою

до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне

по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 410 ЦПК України).

Судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлені фактичні обставини справи та вирішена справа із застосуванням норм матеріального

та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення,

а оскаржувані судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Українипередбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційні скарги залишені без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку

з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року

та постанову Одеського апеляційного суду від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська