ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/130/21 Номер провадження 22-ц/814/1421/21Головуючий у 1-й інстанції Шевченко В. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 березня 2021 року (час ухвалення судового рішення невідомий; дата виготовлення повного тексту судового рішення 24 вересня 2019 року) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 23 757 грн. 58 коп. за кредитним договором № б/н від 01.06.2018 року.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 березня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.06.2018 року у розмірі 11 730,83 грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 березня 2021 року виправлено арифметичну помилку в рішенні Гребінківського районного суду Полтавської області від 23.03.2021 у справі № 528/130/21 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 шляхом редагування абзаців другого та четвертого резолютивної частини рішення:

- абзац другий резолютивної частини:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.06.2018 у розмірі 11 730,83 грн (одинадцять тисяч сімсот тридцять гривень грн 83 коп.)», вірно прописано так:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.06.2018 у розмірі 15 488,41 грн (п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень грн 41 коп)»;

- абзац четвертий резолютивної частини:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 1 120,93 грн (одна тисяча сто двадцять грн 93 коп)», вірно прописано так:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 1 451, 86 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят одна грн 86 коп)»

Зазначаено, що ухвала є невід`ємною частиною рішення від 23.03.2021 у цивільній справі № 528/130/21.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при вирішенні спору по суті безпідставно відкинув докази, надані Банком в обґрунтування заявлених вимог, не взяв до уваги правові висновки Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами.

Зокрема стверджується, що висновок суду першої інстанції про неузгодження між сторонами усіх істотних умов кредитування спростовується паспортом споживчого кредита, який підписаний відповідачем.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з анкетою-заявою та прохав надати йому кредит за платіжною карткою (а.с.11).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між нею і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.11).

Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості (а.с.12).

Згідно довідок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у межах дії кредитного договору від 01.08.2018 року ОСОБА_1 видані такі кредитні картки (а.с.10):

№ НОМЕР_1 , дата видачі 01.06.2018 року, строк дії до 10/21;

№ НОМЕР_2 , дата видачі 13.01.2020 року, строк дії до 03/23.

Відповідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , старт карткового рахунку за спірним договором відбувся 01.06.2018 року, однак до 19.07.2019 року кредитний ліміт було встановлено у розмірі 0,00 грн. В подальшому кредитний ліміт змінювався так:

9.07.2019 року встановлено 7 000 грн, 07.11.2019 року 12 000 грн., 07.11.2019 року 10 000 грн., 13.01.2020 року 19 000 грн., 13.01.2020 року 20 000 грн, 18.03.2020 року 20 000 грн., 31.03.2020 року 20 000 грн, 14.04.2020 року 19 800 грн., 27.04.2020 року - 18 800 грн., 08.05.2020 року 18 800 грн, 19.05.2020 року 18 800 грн, 01.06.2020 року 18 800 грн, 12.06.2020 року 18 800 грн, 23.06.2020 року 18 800 грн, 06.07.2020 року 18 800 грн, 17.07.2020 року 18 800 грн, 31.07.2020 року 18 800 грн, 11.08.2020 року 18 800 грн, 25.08.2020 року 18 800 грн і 07.09.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн.( а.с.9)

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», загальна сума заборгованості станом на 14.01.2021 року становить 23 757 грн. 58 коп., з яких:

18 576 грн. 57 коп. заборгованість за тілом кредиту,

5 181 грн. 01 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.6-8).

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначених банком розмірах і порядках нарахування.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції у відповідності до наведеної норми процесуального закону правомірно керувався при вирішенні цього спору правовими позиціями, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справ у подібних правовідносинах (постанова від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та постанова від 12.06.2019 у справі № 344/3627/169-ц року).

У зазначених справах Верховним Судом зроблені такі висновки.

«Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.»

За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У заяві ОСОБА_1 від 01.06.2018 року, підписаній сторонами, відсутні узгоджені сторонами умови про розмір і порядок сплати процентів за користування кредитом, про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01.06.2018 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/ternns/ як невід`ємні частини спірного договору.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс15), і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Укладений між сторонами кредитний договір від 01.06.2018 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Суд першої інстанції ретельно проаналізував дані, що наведені у виписці по рахунку і дійшов обґрунтованого висновку, що, починаючи з червня 2018 року до січня 2021 року за картками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 банком нараховувався борг відповідачу у загальному розмірі 23 757,58 грн, який формувався, в тому числі, шляхом нарахування та додавання розміру списаних відсотків за використання кредитного ліміту та сукупно складає 8 269,17 грн, що не передбачено укладеними між сторонами договором.

При цьому, зазначена у виписці банківська операція «Списання відсотків за використання кредитного ліміту» взагалі відсутня в розрахунку заборгованості. Списання відсотків за використання кредитного ліміту на суму 8 269,17грн відбулося без зазначення картки.

Отже, враховуючи сукупний розмір списаних відсотків - 8 269, 11 грн, та залишку після операції (за відсутності заперечень відповідача щодо цього), суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що доведена сума заборгованості за тілом кредита становить 15 488,41 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, як на доказ того, що кредитний договір був укладений на умовах, про які заявлено у позові Банку, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки цей доказ долучений до апеляційної скарги, суду першої інстанції не подавався і, відповідно, судом першої інстанції не досліджувався. Банк не надав апеляційному суду доказів неможливості пред`явлення цього доказу суду першої інстанції, а тому відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем (а.с.114-117) апеляційним судом не досліджується.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суди розглядають справи виключно у межах заявлених вимог та на підставі доказів, які надані суду учасниками справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.371, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 червня 2021 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов