КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/8738/2021
УХВАЛА

02 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Данилова Максима Олександровича,який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва Гончарука В.П.,

у цивільній справі №: 755/18147/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, треті особи: Дніпровське РУ ГУМВС України в м. Києві, Головне Управління МВС України в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у зв`язку із незаконними порушеннями кримінальної справи, -

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України третя особа Дніпровське РУ ГУМВС Українив м.Києві, Головне Управління МВС України в м.Києві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у зв`язку із незаконними порушеннями кримінальної справи відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представником позивача 29 квітня 2021 року подано апеляційну скаргу, в якій заявником також порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з посиланням на те, що повний текст судового рішення був отриманий заявником безпосередньо в суді лише 23 квітня 2021 року.

Розглянувши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Данилова Максима Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Правила частини другої наведеної статті визначають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій

ст. 358 цього Кодексу (ч.3 ст. 354 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з ч.1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні 22 травня 2019 року під час проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, що свідчить про обізнаність позивача про постановлення оскаржуваного рішення та його змісту.

Крім того,рішення Дніпровського районного суду м. Києва постановлене судом 22 травня 2019 року, повний текст його складено 03 червня 2019 року, надіслано судом: 18 червня 2019, оприлюднено: 27 червня 2019 року.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить положення res judicata

(лат. - «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Безпідставне поновлення процесуального строку, пропущеного у зв`язку зі спливом тривалого періоду та за відсутності підстав, які можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності та вимог статті 6 Конвенції.

Аналогічний правовий висновок викладений і у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц, в якому Об`єднана Палата вказала, що встановлений ч.2 ст.358 ЦПК України річний строк апеляційного оскарження, при відсутності винятків, є присічним і поновленню не підлягає. Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними встановленні державами обмеження щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року). При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Така ж позиція щодо неможливості поновлення встановленого ч.2 ст.358 ЦПК України присічного річного строку апеляційного оскарження, за відсутності передбачених цією нормою винятків, сформована у цілому ряді рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 грудня 2020 року у справі № 333//7054/16-ц, від 24 грудня 2020 року у справі №761/22804/15-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 2-11205/10, від 16 грудня 2020 року справі № 2-4247/11.

Матеріали справи, подана апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять у собі доказів на підтвердження неможливості ОСОБА_1 реалізувати свої процесуальні права щодо подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у межах процесуальних строків, визначених законом.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_1 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на виконання своїх процесуальних обов`язків щодо оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, заявник не надав.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана після спливу більш як одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а також беручи до уваги відсутність передбачених п.п.1 і 2 ч.2 ст.358 ЦПК України виняткових обставин, які б давали підстави для поновлення такого строку, апеляційний суд у відповідності до положень ч.2 ст.358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Данилова Максима Олександровича,який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, треті особи: Дніпровське РУ ГУМВС України в м. Києві, Головне Управління МВС України в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у зв`язку із незаконними порушеннями кримінальної справи.

Ухвала набирає чинності з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя -доповідач: Судді: