Справа № 569/3415/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О. В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради,

Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ,

про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування будівельних паспортів,

В засіданні приймали участь:

представник позивачки - ОСОБА_3

представник третьої особи - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування будівельних паспортів.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що проект землеустрою земельної ділянки з к.н. :01:071:0305 по АДРЕСА_1 «Щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на АДРЕСА_1 » був виготовлений ПП «Рівненська земельна компанія» виконавець ОСОБА_5 28.10.2016 на замовлення позивачки і оплачений нею. За виготовлення даного проекту, ОСОБА_1 сплатила 1700 (одну тисячу сімсот) гривень. Даний факт підтверджується відповіддю на адвокатській запит від ПП «Рівненська земельна компанія» від 21 вересня 2020 року.

Також, на підставі вищевказаної технічної документації (зокрема проекту землеустрою) за заявою ОСОБА_1 , Відділом у м. Рівному Міськрайонного управління у Рівненському районі та Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області дану земельну ділянку було зареєстровано та присвоєно кадастровий номер :01:071:0305. На підставі виготовленого проекту землеустрою та інших документів, позивачкою неодноразово були подані заяви до Рівненської міської ради щодо відведення даної земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Тобто, ОСОБА_1 мала законні сподівання (легітимні очікування згідно класифікації ЄСПЛ - ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод) на те, що на законних підставах, зокрема, шляхом виготовлення необхідної технічної документації, зможе отримати дану земельну ділянку у власність. На сьогоднішній день триває розгляд цивільної справи №569/694/19 від 11.01.2019 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії скасувати реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :01:071:0305, по АДРЕСА_1 . 27 квітня 2020 року представником позивачки до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради було подано скаргу щодо незаконних дій на сусідній земельній ділянці, що межує з її будинковолодінням, а саме на незаконне та самочинне будівництво на земельній ділянці кадастровий номер :01:071:0305 площею 09 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Метою подання цієї скарги було проведення позапланової перевірки законності виконання будівельних робіт (копія скарги додається). В якості доказів та обґрунтування скарги було додано ряд фотодоказів, які свідчать про те, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:071:0305 проводяться будівельні роботи, багато сторонньої техніки, постійний шум та пил.

Станом на 04.04.2020 на вказаній земельній ділянці вже був залитий фундамент та проведені земельні роботи. За результатами розгляду скарги позивача Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради було надано відповідь №01-20/141 від 05.05.2020, де вказувалося про те, що на земельну ділянку з кадастровим номером :01:071:0305 Відповідачем-2 виданий будівельний паспорт забудови земельної ділянки №01-11/233 від 19.12.2018 «Будівництво житлового будинку» на АДРЕСА_1 (замовник - ОСОБА_2 ). Проте, за результатами планової перевірки рішенням № 30 від 16.01.2020 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області зупинено дію вищезгаданого будівельного паспорта. Окрім цього, скаргу ОСОБА_6 (представника позивачки) від 27.04.2020 Відповідачем-2 було надіслано за належністю Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради (надалі - Відповідач-1).

З відповіді на скаргу від Відповідача-1, оформленого листом № 01-17/301 від 14.05.2020 позивачці стало відомо, що 28.02.2019 Управлінням державного архітектурно- будівельного контролю РМР (Відповідачем-1) було зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта-повідомлення за № РВ 48. Згідно з даним повідомленням від 19.12.2018, Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради видано це повідомлення на підставі будівельного паспорту № 01-11/233, дія якого на той момент була зупинена. Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради видано Повідомлення на підставі будівельного паспорту № 01-11/233, дія якого на той момент була зупинена. Окрім цього, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю повідомлено про те, що наразі Державна інспекція містобудування ще не функціонує, тому Управління позбавлене можливості здійснювати заходи державного архітектурно-будівельного контролю в частині проведення перевірок.

Станом на 19.12.2018 у Рівненському міському суді Рівненської області перебувала цивільна справа № 569/11965/18 про визнання недійним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування відомостей про державну реєстрацію права власності на земельну ділянки кадастровий номер :01:071:0305, у якій ОСОБА_6 виступав представником позивачки ОСОБА_1 . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.06.2018 по справі №569/11956/18 було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по вказаній цивільній справі. Зокрема, заборонено відповідачу - ОСОБА_2 відчуження, оренду, поділ, об`єднання, дарування та будь-які інші дії щодо земельної ділянки площею 0.09 га та з кадастровим номером :01:071:0305, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 20 вересня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області було прийнято Рішення по даний справі №569/11956/18, згідно з яким було знято заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 27.06.2018. Однак, як слідує з відповідей Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Рівненської міської ради, будівельний паспорт забудови земельної ділянки №01-11/233 «Будівництво житлового будинку» було видано саме 19 грудня 2018 року - тобто у період існування заборони, встановленою ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області в справі №569/11956/18.

Таким чином, ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради для здійснення реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт було подано недостовірні дані, що полягало у приховуванні наявності заборон щодо проведення будь-яких щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:071:0305. Однак, достовірність наданих ОСОБА_2 даних для реєстрації жодним чином не була перевірена Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради.

Позивачка просить скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта №РВ 48 від 28.02.2019, яке зареєстроване Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради та визнати незаконним і скасувати будівельні паспорти № 01-11/233 від 19.12.2018 «Будівництво житлового будинку» на АДРЕСА_1 та №01-11/137 від 18.09.2020 «Будівництво житлового будинку» на АДРЕСА_1 , видані Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Ухвалою суду від 19.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 24.03.2021.

Ухвалою суду від 19.02.2021 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування будівельних паспортів.

04 березня 2021 року від представника відповідача Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку з його безпідставністю, оскільки позивач не довів наданими до суду матеріалами справи, що будь-яке його право є порушеним. 04.12.2018 із заявою на видачу будівельного паспорту звернувся ОСОБА_2 і до цієї заяви були додані всі необхідні документи, визначені п.2.1. Порядку видачі будівельного паспорта, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103, а тому, дії Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та відповідно будівельні паспорти прийняті у спосіб та порядок, передбачений чинним законодавством.

11 березня 2021 року від представника відповідача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому він також просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку з його безпідставністю. Також вказує, що згідно з нормами Порядку видачі будівельного паспорта, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103, дії Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

22 березня 2021 року від представника позивача надійшли відповіді на відзив Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, а 15.04.2021 на відзив Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, у яких він посилається на аргументи, що вказані у позовній заяві. Просить задовольнити позовні вимоги своєї довірительки у повному обсязі.

23 березня 2021 року від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення щодо позову, у яких він вказує, що рішення про надання ОСОБА_1 згоди на розробку проекту землеустрою Рівненська міська рада не виносила, тобто, проект землеустрою виготовляли за мовчазною згодою, позивачка неодноразово подавала до Рівненської міської ради заяви про затвердження даного проекту та передачу земельної ділянки їй у власність, але рішення не набирало достатньої кількості голосів, а отже - було відхилено. Вважає, що позивачка не обґрунтувала, яким чином видача будівельних паспортів та реєстрація повідомлення про початок будівельних робіт порушують її права та інтереси.

15 квітня 2021 року від представника позивачки надійшов відзив на пояснення третьої особи, , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому він вчергове вказує, що оспорювані повідомлення про початок виконання будівельних робіт та будівельні паспорти були видані під час судової заборони, а тому є недійсними і фактично будівництво, що ведеться третьою особою, є самочинним будівництвом.

Ухвалою суду від 27.04.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.06.2021.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.04.2018 між ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_7 (продавець) було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,0900 (нуль цілих дев`ятсот десятитисячних) га, кадастровий номер :01:071:0305 та має цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_7 на підставі виписки з рішення №243, виданої 21.03.1997 Великоомелянською сільською радою народних депутатів та витягу з Державного земельного кадастру від 02.04.2018 №НВ-018.

26 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу - Коломис Ольга В`ячеславівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування відомостей про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2019 у справі №569/11956/18 у задоволенні позову відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 22.10.2019.

11 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 про визнання дій державного реєстратора протиправними, скасування державної реєстрації права власності щодо земельної ділянки. Справа №569/694/19 на даний час перебуває на розгляді у Рівненському міському суді Рівненської області.

27 квітня 2020 року представником позивачки до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради було подано скаргу щодо незаконних дій на сусідній земельній ділянці, що межує з її будинковолодінням, за результатами розгляду скарги Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради було надано відповідь №01-20/141 від 05.05.2020, де вказувалося про те, що на земельну ділянку з кадастровим номером :01:071:0305 Відповідачем-2 виданий будівельний паспорт забудови земельної ділянки №01-11/233 від 19.12.2018 «Будівництво житлового будинку» на АДРЕСА_1 (замовник - ОСОБА_2 ).

Згідно з відповіддю на скаргу представника позивачки, що була надана Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, оформленої листом № 01-17/301 від 14.05.2020 позивачці стало відомо, що 28.02.2019 Управлінням державного архітектурно- будівельного контролю Рівненської міської ради було зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта-повідомлення за № РВ 48. Відповідно до даного повідомлення від 19.12.2018, Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради видано це повідомлення на підставі будівельного паспорту № 01-11/233.

23 червня 2020 року ОСОБА_6 (в позовній заяві позивач зазначає його як свого представника) звернувся з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконним та скасування будівельного паспорта. Справу №569/9957/20 було направлено за підсудністю до Рівненського окружного адміністративного суду. Ухвалою Рівненського окружного суду від 21.07.2020 року у справі №569/9957/20 позивачеві відмовлено v відкритті провадження в адміністративній справі.

Позивач зазначає, що на її замовлення було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:071:0305.

Так, відповідно до копії договору №161028/1 від 28.10.2016 на виконання проектно-вишукувальних робіт, ОСОБА_1 замовила для приватного підприємства "Рівненська земельна компанія" виконання проектно-вишукувальних робіт з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

За виготовлення даного проекту, ОСОБА_1 сплатила 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, згідно з копією відповіді на адвокатській запит від ПП «Рівненська земельна компанія» від 21 вересня 2020 року.

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.02.2017 № НВ-017, на підставі проекту землеустрою за заявою ОСОБА_1 , Відділом у м. Рівному Міськрайонного управління у Рівненському районі та Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області земельну ділянку за адресою: по АДРЕСА_1 , було зареєстровано та присвоєно кадастровий номер :01:071:0305.

Проте, як вбачається з витягу із проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 , який позивач долучила до позовної заяви, рішення про надання ОСОБА_1 згоди на розробку проекту землеустрою Рівненська міська рада не виносила.

Так, ОСОБА_1 неодноразово подавала до Рівненської міської ради заяви щодо затвердження даного проекту землеустрою та передачу земельної ділянки їй у власність, проте рішення не набирали достатньої кількості голосів, а тому були відхилені. Вказане підтверджується листами Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 05.05.2017 року вих. №01-11/342; від 24.10.2017 року вих. №01-11/342/2; від 24.04.2018 року вих. № 01-11/342/3; від 03.10.2018 року вих. №01-11/498, що не заперечується позивачем.

В свою чергу, Рівненським міським судом Рівненської області у рішенні від 20.09.2019 у справі №569/11956/18 встановлено, що рішенням Великоомелянської сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 21.03.1997 №243 земельна ділянка площею 0,10 га передана у приватну власність гр. ОСОБА_7 з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва. 23.04.2018 ОСОБА_2 придбав земельну ділянку у власника земельної ділянки на той час - ОСОБА_7 , який на законних підстав володів спірною земельною ділянкою.

За результатами розгляду справи в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування відомостей про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку було відмовлено.

За приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 82 України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином законність підстав володіння ОСОБА_7 земельною ділянкою з кадастровим номером :01:071:0305 та правомірність набуття ОСОБА_2 права власності на цю земельну ділянку була встановлена рішенням суду від 20.09.2018 у справі №569/11956/18 та в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню під час розгляду цієї справи.

Суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду). А відмова особі у наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність в неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки. Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №484/2388/17.

За приписами ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, право власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності виникає у громадян з моменту державної реєстрації цих прав на підставі відповідного рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.10.2018 року по справі № 380/624/16-ц прийшла до висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом

Таким чином, враховуючи позицію Верховного Суду, ОСОБА_1 прав на земельну ділянку з кадастровим номером :01:071:0305 не має, рішення Рівненської міської ради про надання згоди на розробку проекту землеустрою не приймалося, а тому безпідставними є доводи позивача щодо наявності в неї законних сподівань (легітимних очікувань). При цьому, ОСОБА_2 , придбавши земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлових будинків і споруд, дійсно мав законні права на здійснення її забудови.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16 наголосила, що оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (п. 41постанови ВП ВСУ від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16).

Проте позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження того, що право позивача було порушено, а документи, які підтверджують факт звернення до контролюючих органів зі скаргою щодо здійснення незаконного та самочинного будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером :01:071:0305 не є належним та допустимим доказом встановлення факту порушення під час здійснення будівництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Верховний Суд у своїй постанові від 24 червня 2020 року у справі № 202/7415/16-ц вказує, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 15.08.2019 року по справі №1340/4630/18 зазначив, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи -позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Водночас, позивачем не обґрунтовано, яким чином оскаржувані повідомлення про початок будівельних робіт та будівельні паспорти №01-11/233 від 19.12.2018 та №01- П/137 від 18.09.2020, які просить скасувати позивач, порушують її права та інтереси, яким чином оскаржувані повідомлення про початок будівельних робіт та будівельні паспорти №01-11/233 від 19.12.2018 та №01- П/137 від 18.09.2020, які просить скасувати позивач, порушують її права та інтереси.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:071:0305 законно, що зокрема стверджується рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/11956/18.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла на час видачі будівельного паспорта №01-П/233 від 19.12.2018) забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки

Відповідно до пункту 2.1 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2011 № 103 (далі - Порядок №103), видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

1) заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

2) засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

3) ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо);

4) проект будівництва (за наявності);

5) засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

У п. 2.2. Порядку №103 передбачено, що у разі зміни намірів забудови земельної ділянки (розміщення нових або реконструкція існуючих об`єктів), реалізація яких не перевищує граничнодопустимих параметрів, до будівельного паспорта можуть вноситись зміни. Внесення змін до будівельного паспорта здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку та на умовах, визначених для його отримання, протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів.

Уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам (п. 2.3. Порядку №103).

Відповідно до п. 2.4. Порядку №103, пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав:

- неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу;

- невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Статтею 19 Конституції України чітко передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Тобто, перелік підстав для повернення заявнику поданих ним документів є вичерпним.

Твердження позивача про те, що будівельний паспорт забудови було видано ОСОБА_2 згідно з його намірами, що не відповідають державним будівельним нормам, не обґрунтовані жодними належнимии та допустимими доказами. При цьому позивачем у позовній заяві не вказано, які саме будівельні норми на його думку було порушено.

Отже під час видачі будівельних паспортів Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради діяло в межах своїх повноважень та відповідно до існуючого Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, а тому підстави для визнання будівельних паспортів незаконними та скасування у суду відсутні.

Також необхідно зазначити, що право на виконання будівельних робіт за будівельним паспортом здійснюється після подання повідомлення про початок будівельних робіт (ст. 34 та ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

На підставі виданого Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради будівельного паспорту, Управлінням ДАБК Рівненської міської ради зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт №РВ48 від 28.02.2019 на будівництво житлового будинку, внаслідок чого у третьої особи відповідно до статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виникли законні підстави для виконання будівельних робіт.

Таким чином будівельний паспорт вичерпав свою дію шляхом реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 28 .07.2019 у справі № 607/9853/18.

Окрім того, відповідно до п. 15 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 №466 (далі - Прядок №466), органом державного архітектурно-будівельного контролю може бути скасовано не повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення.

У своїй позовній заяві позивач покликається на недійсність будівельного паспорта №01-П/233, а тому, на її думку, повідомлення про початок будівельних робіт підлягає скасуванню. Проте, ОСОБА_1 не наведено у позовній заяві правових підстав для визнання недійсним будівельного паспорту.

Поряд з цим ОСОБА_1 вказує, що підставою для скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта №РВ48 від 28.02.2019 , є пункт 15 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 №466, відповідно до якого, у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю. Проте, вказані твердження не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на таке:

1) для реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт було подано достовірні дані в обсязі, як того вимагає затверджена форма Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта (додаток №2 до Порядку №466);

2) відсутні підстави вважати, що об`єкт є самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України;

3) будівельний паспорт видано відповідно до Порядку №103;

4) не встановлено порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Доводи позивача щодо видачі будівельного паспорта та реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт під час дії ухвали про забезпечення позову у справі №569/11956/18 є необґрунтованими з огляду на таке.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.06.2018 у справі №569/11956/18 вжито заходів забезпечення позову, а саме - заборонено відповідачу, ОСОБА_2 , відчуження, оренду, поділ, об`єднання, дарування та будь-які інші дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:071:0305 і площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що протягом дії цієї ухвали третя особа не відчужувала, не передавала в оренду, не дарувала, не ділила та не об`єднувала земельну ділянку з кадастровим номером :01:071:0305.

Статтею 19 Конституції України встановлюється, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Фактично вказана стаття проголошує принцип свободи, який означає те, що дозволено все, що не заборонено законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії

Частина 1 ст. 151 ЦПК України вказує, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

З зазначених норм випливає, що заходи забезпечення позову мають бути чітко вказані в ухвалі про забезпечення.

При цьому, забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою порушує права сторони, до якої такі заходи було вжито, про що зазначається у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 700/720/17

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виготовлення будівельного паспорта та подача повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта №РВ 48 не було заборонено ухвалою від 27.06.2018, а тому вжиті заходи забезпечення позову тертьою особою не було порушено.

Крім того доводи позивача щодо того, що за її заявою відкрито кримінальне провадження про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України (невиконання рішення суду) громадянином ОСОБА_2 не можуть братися до уваги, оскільки особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст. 62 Конституції України) а також зважаючи на те, що в силу положень ст. 214 КПК України відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань вносяться на підставі заяви без попередньої перевірки вказаних фактів.

Згідно положень ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають за їх безпідставністю та недоведеністю.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при подачі позову до суду, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування будівельних паспортів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

відповідач: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради (вул. Лермонтова, 6, м. Рівне, 33028, ІК 41330278);

відповідач: Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради (вул. Лермонтова, 6, м. Рівне, 33028, ІК 02499015);

третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене та підписане 14 червня 2021 року.

Суддя Левчук О. В.