Справа № 754/1393/20
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді - Галась І.А.

при секретарі - Гергель В.А.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Погрібної Т.М.

розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» про стягнення премії та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року позов ОСОБА_3 до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» про стягнення премії та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні було задоволено частково: скасовано пункт № 3 наказу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» № 221-ос від 28.11.2019 року про не нарахування ОСОБА_3 премії за основні результати господарської діяльності за жовтень 2019 року; скасовано пункт № 3 наказу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» № 239-ос від 28.12.2019 року про не нарахування ОСОБА_3 премії за основні результати господарської діяльності за листопад 2019 року; скасовано пункт № 4 наказу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» № 17-ос від 30.01.2020 року про не нарахування ОСОБА_3 премії за основні результати господарської діяльності за грудень 2019 року; стягнуто з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на користь ОСОБА_3 щомісячну премію за основні результати господарської діяльності за період часу жовтень - грудень 2019 року в розмірі 11912 гривень 67 копійок; стягнуто з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні в розмірі 18730 гривень 37 копійок. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішення сторонами не оспорювалась і набрало законної сили.

07 липня 2020 року представник позивача звернувся до суду з заявою про постановлення додаткового рішення у справі посилаючись на те, що судом при постановленні рішення не було стягнуто середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні в повному обсязі. А саме, судом стягнуто 18730 гривень 37 копійок заявленої вимоги, в той час як на дату вирішення спору середній заробіток складав 64619,88 гривень. Посилаючись на вимоги ст.. 117 КЗпП України та п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» представник позивача просив задовольнити вимоги заяви.

В судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Згідно до ч.1,2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Перелік підстав для винесення додаткового рішення є вичерпним.

Позивачем при зверненні до суду серед іншого була заявлена вимога про стягнення Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні до дня фактичного розрахунку, що станом на день подання позову становило 18730 гривень 37 копійок.

Вирішуючи спір судом задоволено позов в межах заявленої вимоги.

Відповідно до вимог ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках…. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави (рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Відповідно до вимог ч.5 ст. 270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Керуючись ч.8 ст.141, ст. 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» про стягнення премії та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 02 лютого 2021 року.

Суддя