ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 червня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5289/20

Головуючий у першій інстанції Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/857/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Ніжинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2021 року (місце ухвалення м. Ніжин, дата складання повного тексту 30.03.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання права власності на майно, виключення майна з акта опису та звільнення з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Ніжинського міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання права власності на майно, виключення майна з акта опису та звільнення з-під арешту. В обгрунтування позову посилався на те, що постановою від 26.08.2020 старшого державного виконавця Ніжинського міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лисенком О.С. від 26.08.2020 на виконання постанови Ніжинського міськрайонного суду Чернігіської області від 07.10.2019 здійснено опис та арешт майна, внаслідок чого було описано та накладено арешт на майно: колонка А-95 PREMIUM 1 шт., колонка А-95 1 шт., колонка А-92 1 шт., колонка ДП 1 шт.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 07.10.2019 ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 164 КУпАП та на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією пального та обладнання, що використовувались для зберігання та реалізації такого пального.

Позивач вважає, що накладення арешту на вказане майно є незаконним, порушує його право власності, оскільки належить йому на підставі договору купівлі-продажу обладнання від 28.06.2019. Зазначає, що в повному обсязі оплатив вказане майно, що підтверджується квитанціями до прибуткого касового ордеру, а отже набув право власності на вказане вище майно.

У позові ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на майно: колонка А-95 PREMIUM 1 шт., колонка А-95 1 шт., колонка А-92 1 шт., колонка ДП 1 шт, та скасувати та зняти арешт з вказаного майна, накладеного постановою про арешт майна боржника від 26.08.2020 старшого державного виконавця Ніжинського міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 25.03.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ніжинського міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання права власності на майно, виключення майна з акта опису та звільнення з-під арешту, відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 договір купівлі-продажу спірних колонок є таким, що порушує публічний порядок, оскільки умисно укладено між цими особами з метою недопущення виконання судового рішення про їх конфіскацію в дохід держави, а отже, вказаний правочин є нікчемним. Крім того, судом встановлено, що позивач не довів набуття у встановленому законом порядку права власності на спірне майно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 25.03.2021, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За доводами скарги оскаржуване рішення суду не відповідає обставинам справи, є необґрунтованим та незаконним.

У скарзі заявник посилається на те, що висновки суду щодо недотримання форми укладення договору, та встановлення нікчемності договору є невірними, оскільки при укладенні договору купівлі-продажу від 28.06.2019 сторонами договору були дотримані всі умови, позивач в законний спосіб набув право власності на спірне майно. Позивач придбав спірне майно не у ОСОБА_2 , а у ТОВ «ЛИК», за вказані колонки було сплачено грошові кошти, внаслідок чого набуто право власності. Таким чином, описане старшим державним виконавцем майно не належало і не належить порушнику ОСОБА_2

03.06.2021 старшим державним виконавцем Ніжинського міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лисенком О.С. подано відзив на апеляційну скаргу. Проте, відзив не може бути прийнято до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки він поданий суду з порушенням строку, який було надано сторонам на подачу відзиву ухвалою апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників судового процесу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу обладнання № 1 від 28.06.2019 ОСОБА_1 придбав у власність у ТОВ «ЛИК», в особі директора ОСОБА_2 , та оплатив паливороздавальні колонки марки «Геркон» 1 КЕД 50-0,25-1-1 (4 одиниці), 2013 року виготовлення, країна виробник Україна (а.с. 5).

Згідно копії договору позички обладнання від 28.06.2019 ТОВ «ЛИК», в особі директора товариства ОСОБА_2 , надало ОСОБА_1 в строкове безоплатне використання паливороздавальні колонки марки «Геркон» 1 КЕД 50-0,25-1-1 (4 одиниці), вартість об`єкта позички склав 42 000,00 грн (а.с. 19).

Матеріали справи містять копії прибуткових касових ордерів від 25.07.2019 та від 26.07.2019, з яких вбачається, що від ОСОБА_1 прийняті кошти ТОВ «ЛИК» за колонки згідно договору купівлі-продажу від 28.06.2019 (а.с. 6).

Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника (ВП № 60792780) від 26.08.2020 на підставі постанови № 3/740/1127/19 виданої 07.10.2019 Ніжинським міськрайонним судом описано та накладено арешт на майно: колонка А-95 PREMIUM 1 шт., колонка А-95 1 шт., колонка А-92 1 шт., колонка ДП 1 шт., що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 8-9).

Матеріали справи містять постанову Ніжинського міськрайонного суду від 07.10.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 164 КУпАП, з якої вбачається, що 13.08.2019 на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , на якій здійснює діяльність ТОВ «ЛИК», при проведенні фактичної перевірки встановлено, що в період з 05.07.2019 по 07.07.2019 здійснювалося зберігання та реалізація пального без наявності ліцензії на право оптової та роздрібної реалізації пального та зберігання на акцизному складі, не зареєстрованому у системі електронного адміністрування реалізації пального, що є порушенням ст. 1, ст. 14.1.6, ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (а.с. 43).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд прийшов до висновку, що укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 договір купівлі-продажу спірних колонок є таким, що порушує публічний порядок, оскільки умисно укладено між цими особами з метою недопущення виконання судового рішення про їх конфіскацію в дохід держави, а отже, вказаний правочин є нікчемним. Крім того, судом встановлено, що позивач не довів набуття у встановленому законом порядку права власності на спірне майно.

З висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог погоджується суд апеляційної інстанції, однак до таких висновків суд першої інстанції прийшов з помилкових мотивів враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Для рухомих речей у ч. 1 ст. 334 ЦК України визначено цей момент моментом передання (вручення, отримання) та заволодіння речі. Разом з тим судам слід мати на увазі, що цей момент визначено диспозитивно, оскільки законом або договором сторін може бути встановлено й інший момент такої передачі (наприклад, сплата покупної ціни, підписання передавального акта, настання іншої умови, передбаченої договором, тощо).

Як вбачається, в обгрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач посилається, що 28.06.2019 ОСОБА_1 придбав у власність у ТОВ «ЛИК», в особі директора ОСОБА_2 , та оплатив паливороздавальні колонки марки «Геркон» 1 КЕД 50-0,25-1-1 (4 одиниці), 2013 року виготовлення, країна виробник Україна (а.с. 5), за які сплатив кошти 25.07.2019 та від 26.07.2019 (а.с. 6), разом з тим, встановлено, що підтверджується постановою Ніжинського міськрайонного суду від 07.10.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (а.с. 43), що в період з 05.07.2019 по 07.07.2019 здійснювалося зберігання та реалізація пального без наявності ліцензії.

Тобто, позивачем не доведено належними та допустими доказами, що він на праві власності володів спірним майном, оскільки договір купівлі-продажу укладено 28.06.2019, в період з 05.07.2019 по 07.07.2019 здійснювалося зберігання та реалізація пального без наявності ліцензії, а лише 25.07.2019 та 26.07.2019 було здійснено оплату згідно договору купівлі-продажу обладнання № 1 від 28.06.2019.

Як вбачається з умов договору купівлі-продажу обладнання № 1 від 28.06.2019 (а.с. 5) факт приймання-передачі обладнання засвідчується підписаною сторонами видатковою накладною (п. 4.3), вартість обладнання становить 42 000,00 грн (п. 5.1), покупець сплачує за придбане обладнання протягом місяця з дня підписання сторонами даного договору шляхом внесення грошових коштів в касу підприємства (п. 5.2).

Отже, матераіли справи не містять доказів приймання-передачі обладнання протягом 14 днів, як це визначено п. 4.1. договору купівлі-продажу обладнання № 1, аналогічний порядок передачі в оренду передбачено і п. 4.1., 4.2. Договору позички обладнання від 28.06.2019, а саме: передача майна в позичку здійснюється за актом приймання-передавання. Об`єкт позички вважається переданим та прийнятим Користувачем з моменту підписання Сторонами відповідного акта примання-передавання обладнання, отже відсутності визначених у договорі актів примання-передачі слід дійти висновку, що позивач не набув права власності спірного обладнання у період з 05.07.2019 по 07.07.2019, оскільки прибуткові касові ордери датовані 25.07.2019 та 26.07.2019, з яких вбачається, що від ОСОБА_1 прийняті кошти ТОВ «ЛИК» за колонки згідно договору купівлі-продажу від 28.06.2019 (а.с. 6). З врахуванням наведеного не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо скасування та зняття арешту з вказаного майна, накладеного постановою про арешт майна боржника від 26.08.2020 старшого державного виконавця Ніжинського міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), які є похідними від позовних вимог про визнання права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не підтверджено належними доказами право власності на спірне обладнання, а тому колегія суддів вважає, що заявлені ним вимоги задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції при розгляді справи на вказані обставини уваги не звернув, ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову з підстав встановлення нікчемності укладеного договору купівлі-продажу, тобто з помилкових мотивів.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову, виклавши мотиви у редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 ч. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2021 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 10.06.2021.

Головуючий Судді: