Справа № 496/1691/19
Провадження № 2-п/496/7/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області заяву адвоката Шиєнкова Ярослава Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Шиєнков Ярослав Євгенович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 березня 2021 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації про виселення та стягнення моральної шкоди. Свою заяву мотивував тим, що 11 березня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини заочного рішення по справі № 496/1691/19.Даним заочним рішенням позов задоволено. ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , неповнолітню ОСОБА_4 , малолітню ОСОБА_5 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рівних частинах моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50000 гривень. Вважає, що дане заочне рішення підлягає скасуванню з наступних підстав. ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду даної справи і це підтверджується матеріалами справи.В оскаржуваному рішенні в пункті 5 зазначено, що відповідачі та представник відповідача до судового засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовими відправленнями, але це не відповідає дійсності. В матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував про те, що ОСОБА_1 повідомлена належним чином про місце, дату та час розгляду даної справи. Просить суд звернути увагу на неналежне повідомлення відповідачів, яке мало місце на протязі розгляду справи. Так, в матеріалах справи є поштове повідомлення на ім`я ОСОБА_5 , яка є малолітньою. На цьому поштовому повідомленні стоїть підпис, про що свідчить в отриманні малолітньою ОСОБА_5 повістки, але вона ще не вміє писати, тобто хтось розписався. Але невідомо чи мати або батько розписався або інша людина. Можливо і бабуся ОСОБА_7 . На сьогодні встановлено, що у спірному будинку АДРЕСА_1 проживає сім`я відповідачів разом зі своїми дітьми (неповнолітньою ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_5 ). У відповідачів немає житла, а тому таке виселення є таким, що грубо порушує право дітей.Доцільно зазначити, що Служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації заперечує проти виселення дітей. Крім того, суд помилково встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зі своїми дітьми є такими особами, що зайняли спірне приміщення самоправно. Це не відповідає дійсності, тому що ОСОБА_1 проживала майже все своє життя. Так, згідно довідки за вих. № 3820 від 18.10.2018 року ОСОБА_1 проживала в цьому будинку ще на момент смерті свого діда у 2001 році. Отже, вона не є такою особою, яка вселилася самоправно, а навпаки, є такою особою, яка проживає дуже тривалий час в будинку свого діда, а тому норма матеріального права, як ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР не підлягає застосування в даних правовідносинах. Щодо стягнення моральної шкоди, зазначив наступне. З огляду на матеріали справи вбачається, що причинний зв`язок між діяннями відповідачів (тривале проживання в спірному будинку) і завданою позивачці моральною шкодою не підтверджено, тобто вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачкою не доведено. Так, в матеріалах справи відсутні документи та належні допустимі докази, які підтверджують, що позивачка орендувала житло.Щодо талонів - повідомлень, то необхідно зазначити, що це спеціальний тактичний хід у вигляді звертання до поліції про порушення права, при цьому розуміючи, що поліція не має повноважень виселяти або вселяти людей. Цей хід спрямований на те, щоб виникло у суду враження про наявність, нібито, вини у відповідачів. У зв`язку з викладеним, представник відповідача звернувся до суду з вказаною заявою.

Позивач - ОСОБА_2 надала суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких просила залишити заяву без задоволення. В обґрунтування заперечень зазначила, що справа розглядається з 2019 року. Підготовче провадження було закрито 27 жовтня 2020 року з призначенням справи до розгляду на 11 жовтня 2020 року. Враховуючи розгляд скарг представника відповідача - адвоката Шиєнкова Ярослава Євгеновича апеляційним судом, розгляд справи по суті було перенесено та призначено на 11 березня 2021 року. Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шиєнков Ярослав Євгенович не лише був повідомлений про дату та час розгляду справи, ним було направлено до суду електронною поштою листа з вказанням причин, з яких він не може бути присутнім на засіданні, що в свою чергу підтверджує, що він знав про дату та час розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Тому учасник справи ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи по суті. Вручення поштових відправлень здійснюється відповідно до Правил, надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Згідно даних правил підпис у поштовому повідомленні про вручення проставляє працівник поштового зв`язку, який вручає поштове повідомлення. Якщо адресат відсутній на час вручення відправлення або не може його отримати (наприклад через вік)- відправлення вручається члену сім`ї, який досяг 18- річного віку. Це і пояснює «таємний підпис» в поштовому повідомленні адресованому малолітнім відповідачам. Жодних питань до суду не повинно виникати, оскільки судом направлено кореспонденцію, поштове повідомлення повернулося з відміткою про вручення. До компетенції суду не входить перевірка вручення поштових повідомлень. Позивач вважає, що норми Сімейного кодексу та Конвенція про права дитини, на які посилається адвокат Шиєнков Я.Є., її не стосується, оскільки вона не є матір`ю малолітніх відповідачів, або їх близькою родичкою, яка зобов`язана забезпечити їх житлом. Позивач змушена через дії відповідачів винаймати житло, оскільки іншого будинку, окрім оспорюваного, у позивачки немає. Позивач вважає, що обов`язок забезпечити потреби дітей цілком є обов`язком батьків та держави. Відповідачі проживають у будинку без законних підстав, без дозволу позивача, створюючи їй суттєві перешкоди у користуванні її власністю, створюючи борги за користування комунальними послугами. Позивач зазначає, що відповідачі використовують дітей для власного збагачення, прикриваючись ними за будь-якої зручної нагоди. Щодо довідки виконкому про проживання ОСОБА_1 , вона не є даними з погосподарської книги, у якій до речі зазначено, що остання проживала разом з родиною у будинку її матері за адресою: АДРЕСА_2 , а не у будинку позивача.

Адвокат Шиєнков Я.Є. та відповідачі у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду заява, про причини неявки суд не повідомили.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд заяви за її відсутності. Просила врахувати надані нею заперечення під час вирішення заяви.

Відповідно до ст. ст. 284,287 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 березня 2021 року судом було ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов ОСОБА_2 та виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рівних частинах моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50000 гривень; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рівних частинах судові витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 768,40 гривень.

У пункті 5 вказаного рішення зазначено, що відповідачі та представник відповідача до судового засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, що підтверджується поштовими відправленнями. Вказані відправлення містяться у т.1 а.с. 205,206,207.

Посилання представника відповідача - адвоката Шиєнкова Я.Є. на ту обставину, що відповідачам та представнику не було відомо про дату та час судового засідання 11 березня 2021 року о 17-00 годин не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки оглянувши матеріали справи, судом встановлено наявність поштових повідомлень на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , тобто відповідачі були обізнані про судове засідання, призначене на вказаний день та час.

Крім того, суд вважає слушним зауваження позивача ОСОБА_2 про те, що представнику відповідача- адвокату Шиєнкову Я.Є. також було відомо про судове засідання, призначене на 11 березня 2021 року о 17-00 годин, адже в матеріалах справи міститься заява від представника відповідача, в якій він просить відкласти судове засідання, яке призначене на вказаний день та час. Отже, адвокату Шиєнкову Ярославу Євгеновичу було достеменно відомо про судове засідання, призначене на 11 березня 2021 року на 17-00 годин.

Щодо посилання заявника на неможливість отримання судової повістки на ім`я ОСОБА_5 , яка є малолітньою, воно спростовується вимогами ст. 59,130 ЦПК України і тому отримати судовий виклик могли мати чи батько, тобто відповідачі по справі.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Згідно п. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Тобто, оскільки судом встановлено факт обізнаності адвокатом Шиєнковим Я.Є. про судове засідання, призначене на 11 березня 2021 року на 17-00 годин, суд вважає, що відповідачу - ОСОБА_1 також були відомо про дату та час судового засідання.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Суд звертає увагу, що на протязі усього розгляду справи починаючи з 28 серпня 2019 року ані представником відповідача ані відповідачами не надано до суду жодних міркувань, доказів, заперечень щодо позовних вимог.

Заявник у заяві вказує, що ОСОБА_1 проживала з 2001 року у спірному будинку, а тому вона не є особою, яка вселилася у будинок самоправно, посилаючись на довідку № 3820 від 18 жовтня 2018 року. Але суд звертає увагу, що вказана довідка в матеріалах справи відсутня і до заяви Шиєнков Я.В. надав довідку № 4105 від 28 листопада 2019 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 без реєстрації проживає за адресою: АДРЕСА_3 зі своєю родиною, до складу якої входять: ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - доньки, але не зазначено, з якого року сім`я проживає в зазначеному будинку.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України - заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що викладені представником відповідача - адвокатом Шиєнковим Ярославом Євгеновичем обставини щодо підстав для скасування заочного рішення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому заява не підлягає задоволенню.

Згідно до ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 280-289 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Шиєнкова Ярослава Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 березня 2021 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10 червня 2021 року.

Суддя О.П. Галич