Справа № 652/791/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

при секретареві Миценко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Високопільський РВ ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.07.2006 року він з відповідачкою уклали шлюб від якого народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З березня 2010 року шлюбні відносини з відповідачкою були припинені та остання в квітні місяці 2010 року звернувшись до Високопільського районного суду отримала два рішення суду, згідно яких: Рішенням по справі № 2-447/2010 від 16.06.2010 року шлюб між відповідачкою та ним було розірвано, Рішенням по справі № 2-448/10 від 23.06.2010 року з позивача було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від доходів позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.04.2010 року по день повноліття. Дане рішення позивач виконує по даний час, однак з весни 2020 року донька переїхала до позивача та по даний час проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 . Просить суд у зв`язку із зміною дитини місця проживання та бажання доньки проживати разом з батьком, припинити стягнення з нього аліментів, на підставі Рішення Високопільського районного суду № 2-448/10 від 23.06.2010 року, на користь відповідачки на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3 та стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від доходу відповідачки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 28.09.2020 року, до повноліття дитини та судового збору в сумі 840, 80 грн.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До канцелярії суду від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі та позовні вимоги просив задовольнити в судовому порядку в повному обсязі (а.с.53).

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. До канцелярії суду від останньої надійшла заява про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна та не заперечує проти їх задоволення, просить судові витрати розподілити пропорційно між сторонами (а.с.55).

Від представника відповідача, адвоката Богуненко С.Г., який діє на підставі ордеру серії ХС № 182016 від 26.10.2020 року, (а.с.27-30), надійшла заява про розгляд справи без його участі та проти задоволення позову не заперечує (а.с.54).

Третя особа Високопільський РВ ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання свого представника не направив з невідомої суду причини, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України. Заяви та клопотання від представника останнього на адресу суду не надходили.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, ч.3. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України вбачається, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Судом встановлено, що рішенням Високопільського районного суду Херсонської області області від 23 червня 2010 року по справі № 2-448/10, стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2010 року по день досягнення дитиною повноліття.

Зі змісту рішення суду вбачається, що задовольняючи вказаний позов, суд виходив з того, що дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

05 липня 2010 року на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у Високопільському районному відділі Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно розрахунку позивач ОСОБА_1 не має заборгованості зі сплати аліментів станом на 27.08.2020 року, відповідно до розрахунку державного виконавця Високопільського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Гончаренко В.Д.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З весни 2020 року дитина ОСОБА_3 за згодою батьків та за власним бажанням визначила своє місце проживання з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та була виписана за раніше зареєстрованою адресою спільного проживання з матір`ю. Даний факт підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 09.09.2020 року, а також довідкою Директора Архангельської ЗОШ від 31.08.2020 року № 17 про навчання ОСОБА_3 у 9 класі КЗ «Архангельська ЗОШ І-ІІІ ступенів», крім цього не заперечується сторонами.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно з ч. 2 ст. 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від зобов`язання утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 ПВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, не витрачає отримувані аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів.

Стягнення на даний час аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів та інтересів дитини, оскільки саме позивач має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, що з весни 2020 року проживає з ним.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , яка досягла віку 14 років, визначила своє місце проживання з батьком, який несе витрати на її утримання, та окрім цього сплачує ще на користь матері ОСОБА_2 аліменти за рішенням суду, суд приходить до висновку, що відпали підстави для стягнення з батька ОСОБА_1 аліментів на користь матері ОСОБА_2 на утримання дитини, а тому вважає за необхідне припинити стягнення з позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Стосовно вимоги про стягнення аліментів з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що дитина проживає з батьком і перебуває на його утриманні, а мати проживає окремо, проте добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча є особою працездатного віку, даних про наявність у неї інших утриманців суду не надано, до суду вона не з`явилася, іншого не довела, відзиву на позов не надала, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує вимоги ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України, визнання позову відповідачем, та приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, що відповідає роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу.

За таких обставин позов ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини на користь матері та стягнення аліментів на утримання дитини на користь батька - підлягає задоволенню у зв`язку з повним визнанням позовних вимог відповідачкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача документально підтверджену суму сплаченого позивачем при подачі позову до суду судового збору в розмірі 840,80 грн. (а.с.5), оскільки судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи визнання відповідачкою позовних вимог позивача в повному обсязі, а тому посилання відповідачки на розподіл суми судового збору між сторонами суперечить чинному законодавству.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 263-265, 280, 353-354, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Високопільського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь батька - задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 23.06.2010 року по справі № 2-448/10 року.

Відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 23.06.2010 року по справі № 2-448/10, який знаходиться на виконанні та за яким стягуються аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2010 року по день досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН - НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , орган видачі 6519 виданий 21.07.2020 року, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН - НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 Виданий Високопільським РВ УМВС України в Херсонській області виданий 03.04.1998 року, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2020 року і до повноліття дитини та суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Дамчук