РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року

м. Рівне

Справа № 2-153/10

Провадження № 22-ц/4815/767/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів:.Шимківа С.С., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла»

стягувач ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 березня 2021 року, ухвалене в складі судді Ралець Р.В., у справі 2-153/10

в с т а н о в и в :

11 вересня 2020 року до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що 14 квітня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області ухвалив рішення у справі № 2-153-2010, яким позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було задоволено.

22 березня 2019 року за результатами відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів №UА-ЕА-2019-01-28-000112-b було укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги між Публічним акціонерним товариством «Банк Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № Ф1-07/54185-175 від 24.05.2008 року укладеним між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

22 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № Ф1-07/54185-175 від 24.05.2008 року укладеним ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла».

Ухвалою суду Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 березня 2021 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі заявник вказує, що судом належним чином не було досліджено умов договору про відступлення права вимоги за кредитним договором та як наслідок порушено норми матеріального та процесуального права.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні .

Відзив до апеляційного суду не надходив.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Дубенський міськрайонний суд Рівненської області від 14 квітня 2010 року у справі № 2-153-2010, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ №Банк «Фінанси та кредит» заборгованість по кредитк в сумі 136484,34 грн. та судові витрати.

Згідно Відповіді Дубенського міськрайонного відділу ДВС від 04.11.20 № 29875, згідно даних АСВП - спецрозділ наявна інформація щодо виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Дубенського міськрайонного суду по справі № 2-153/10, за яким ОСОБА_1 є боржником. Стягувачем згідно вказаного виконавчого провадження є ВАТ «Фінанси та Кредит». 23.09.2016 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (Далі Закону), (в редакції, що діяла на момент винесення постанови - на підставі того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). Строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання згідно вищевказаної постанови до 23.09.2017 р. Станом на 04.11.2020 року повторно виконавчий лист по справі № 2-153/10 до відділу не надходив.

22 березня 2019 року за результатами відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів №UА-ЕА-2019-01-28-000112-b було укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги між Публічним акціонерним товариством «Банк Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № Ф1-07/54185-175 від 24.05.2008 року укладеним між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

22 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № Ф1-07/54185-175 від 24.05.2008 року укладеним ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла».

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції цих вимог закону не врахував та не звернув увагу на те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу, а також на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження за судовим рішенням лише з тих підстав, що виконавче провадження з його виконання не відкрито та не перебуває на виконанні.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 199/6596/14-ц (провадження № 61-24853св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, встановивши, що відповідно до договору відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла», як новий кредитор, набув прав вимоги до боржників у виконавчому провадженні щодо виконання рішення у справі №2-153/10 та враховуючи наведені норми права, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10 березня 2021 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача по справі №2-153/2010 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 червня 2021 року.

Головуючий :

Судді :