Справа №: 653/2836/20
Провадження № 2-о/653/18/21
У Х В А Л А

іменем України

13 квітня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Генічеського міського нотаріального округу Бернацька Неля Георгіївна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , звернувся із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем.

Заяву обґрунтовано тим, що він є єдиним сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті матері він проживав разом з нею в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконкому Партизанської селищної ради від 15 липня 2020 року, тому відповідно до закону він є таким, що прийняв спадщину. Прийняття ним спадщини підтверджується також довідкою про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ № 4014000. За життя, його мати була власником земельної ділянки пл. 7,74 га, яка розташована на території Риківської селищної ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС № 015022 від 06 березня 2020 р.

Починаючи з 2004 року він став постійно проживати разом із матір`ю в с. Догмарівка Генічеського району і з того часу він постійно мешкає в цьому населеному пункті у будинку своїх батьків.

При оформленні спадщини нотаріусом йому було повідомлено, що оскільки згідно відмітки у паспорті він зареєстрований в АР Крим, тому він зобов`язаний сплатити податок, як не резидент, так як відповідно до вимог п.5.3 ст. 5 закону України «Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», фізична особа, яка має податкову адресу (місце проживання), юридична особа (відокремлений підрозділ), яка має податкову адресу (місцезнаходження) на території ВЕЗ "Крим", прирівнюються з метою оподаткування до нерезидента. При цьому довідка виконкому Партизанської селищної ради від 15 липня 2020 року про те що він проживав разом з матір`ю, як до, так і на момент її смерті, як заявив нотаріус, не може слугувати підставою для звільнення його від сплати такого податку, сума якого для нього є значною. Тому він вимушений доводити даний факт в судовому порядку. Встановлення даного факту має для ОСОБА_3 юридичні наслідки, оскільки у разі його встановлення при оформленні спадщини він буду сплачувати значно менший податок.

У зв`язку з викладеним просить встановити юридичний факт того, що він з 01 січня 2003 року по теперішній час проживає в с.Догмарівка, Генічеського району, Херсонської області.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу у її відсутність при вирішенні питання щодо вимог заявника покладалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

З роз`яснення приватного нотаріуса Генічеського нотаріального округу Бернацької Н.Г. №620/01-16 від 08 жовтня 2020 року вбачається, що в зв`язку з тим, що згідно паспорту ОСОБА_3 його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , АР Крим, тому перед видачою йому свідоцтва про право на спадщину, йому необхідно сплатити податок відповідно до вимог п.5.3 ст. 5 закону України «Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», як спадкоємцю-нерезиденту.

З довідок виконавчого комітету Партизанської селищної ради вбачається, що ОСОБА_2 , дійсно мешкає на території Партизанської селищної ради в АДРЕСА_1 з 2003 року. За цією ж адресою була зареєстрована та мешкала по день смерті його матір - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення актів, що мають юридичне значення» зазначено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

В даному випадку, заявник рішенням суду хоче встановити, що він є резидентом України, оскільки зареєстрований на окупованій території АР Крим, а фактично проживає на неокупованій території України, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пп. 14.1.122 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу нерезидент - це фізична особа, яка не є резидентом України.

Статус резидента в Україні визначається відповідно до положень пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, зокрема, фізична особа - резидент - це фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі, якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні.

Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.

Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи (пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 213 Кодексу).

Пунктом 1 статті 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Крім того, статтею 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон N 1382) визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Отже, в даному випадку, заявник є резидентом в силу Закону, а підтвердити своє резиденство необхідно через довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, порядок видачі якої регламентується Постановою КМУ № 509 від 01 жовтня 2014 року через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення.

Після цього за місяць потрібно звернутись до Державного реєстру фізичних осіб. Адже платники податків мають повідомляти про зміну свого місяця реєстрації. Для цього потрібно подати заяву за формою № 5ДР.

Переселенці заповнюють заяву та показують довідку внутрішньо переміщеної особи. Людину реєструють за тією адресою, що вказана у довідці та видають довідку-підтвердження статусу податкового резидента України.

Таким чином, факт проживання на території України, а конкретно в даному випадку встановлення резиденства України здійснюється органами соціального захисту населення, шляхом отримання довідки про внутрішньо переміщену особу та реєстрації місця проживання за адресою вказаної в ній.

З урахуванням наведеного питання про встановлення факту резиденства України не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватися у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що дана справа не може бути розглянута у порядку окремого провадження, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разізакриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, враховуючи, що заявником було сплачено 420 грн. 40 коп. судового збору (квитанція № 2 від 22 липня 2020 року), суд вважає за необхідне повернути заявнику суму сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 19, 255, 293, 258-261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі № 653/2836/20 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Генічеського міського нотаріального округу Бернацька Неля Георгіївна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем закрити у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачену відповідно до квитанції № 2 від 22 липня 2020 року суму судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова