Справа № 490/3914/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною

ОСОБА_1 , інтересах якої діє адвокат Медюк Олег Олександровича, до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року адвокат Медюк О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивачки борг у розмірі 5284 доларів США.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано представнику позивача строк для усунення недоліків та визначення суми боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

На виконання цієї ухвали адвокатом Медюком О.О. подано позовну заяву про усунення недоліків, в якій він просив стягнути з відповідача на користь позивачки борг у розмірі 132 479,60 грн та судові витрати.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 липня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

У грудні 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки суми боргу у розмірі 173 031 грн 14 коп.

Надалі у травні 2020 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивачки борг у сумі 173 020 грн 20 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14 червня 2016 року вона надала відповідачу позику в сумі 5000 доларів США, яку він зобов`язувався повернути до 14 червня 2017 року, але цього зобов`язання не виконав. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь 132 479,60 грн боргу (що еквівалентно 5000 доларам США), 3 % річних в сумі 11299,24 грн та суму інфляційних збитків в сумі 29251,36 грн.

У період з травня 2019 року до 13 січня 2021 року справа перебувала у складі іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13 січня 2021 року для розгляду справи визначено суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 31 травня 2021 року.

У судове засідання 31 березня 2021 року з`явилися позивачка та її представник - адвокат Медюк О.О. Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим про дату та час слухання справи належним чином, до суду не з`явився.

З`ясувавши думку позивача та її представника ОСОБА_3 , суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача, який не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 14 червня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений у простій письмовій формі договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача 5000 доларів США та зобов`язувався повернути їх до 14 червня 2017 року.

Дотепер, відповідач заборгованість за договором позики не виконав, суму заборгованості не повернув.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

За приписами частини другої статті 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

З аналізу наведених норм слідує, що за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, слід з`ясувати справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа.

При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Під час розгляду цієї справи позивачем до суду надано оригінал розписки ОСОБА_2 від 14 червня 2016 року, зі змісту якої слідує, що відповідач ОСОБА_2 14 червня 2016 року позичив у позивачки ОСОБА_1 5000 доларів США. Зазначену суму відповідач зобов`язувався повернути 14 червня 2017 року.

Зазначене у розписці дає можливість дійти висновку, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивачки ОСОБА_1 кошти у означеній сумі та зобов`язувався їх поверти 14 червня 2017 року.

Взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав, кошти у розмірі 5000 доларів США у визначений строк не повернув, про що свідчить оригінал розписки, який знаходиться у позивача ОСОБА_1 .

За такого, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки суми боргу у розмірі 5000 доларів США, що на момент звернення до суду із цим позовом на виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2019 року, позивачем визначено у гривневому еквіваленті (132 479 грн 60 коп.) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Цивільним кодексом України визначено відповідальність боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір інфляційних збитків становить 29 251 грн 36 коп., а розмірі процентів (з розрахунку 3% річних) 11299,24 грн, всього 40 550 грн 60 коп.

Відповідач будь-яких заперечень стосовно наведеного позивачем розрахунку не надав. Отже враховуючи те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув суму позики у розмірі 5000 доларів США з нього на користь позивача слід стягнути 29 251 грн 36 коп. інфляційних збитків та 11299,24 грн відсотків, обрахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України та з огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму судового збору, сплачену нею за подачу позовної заяви в розмірі 1730 грн 30 коп.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Медюк Олег Олександрович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу відповідно до розписки від 14 червня 2016 року у розмірі 132 479 грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 29 251 грн 36 коп. інфляційних витрат та 11299 грн 24 коп. відсотків, обраховані відповідно до статті 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору у розмірі 1730 грн 30 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 червня 2021 року.

Інформація про сторони

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.М. Шолох