Справа № 645/1766/21
Провадження № 2/645/1292/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю секретаря судових засідань Савченко В.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 лютого 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 43. Від шлюбу мають двох спільних дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом останніх років відносини з відповідачем поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, зникло взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутні спільні інтереси. З ініціативи відповідача між ними виникали сварки, свідком яких нерідко ставали діти, що тяжко впливало на їх психічний стан та кожен раз спричиняло позивачу душевні страждання. У березні 2020 року відповідач пішов з сім`ї, мотивуючи це тим, що він закохався. На пропозицію позивачки все налагодити задля доньок, чоловік відповів категоричною відмовою. Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, подружні відносини між ними припинені. Також зазначила, що сім`я розпалася остаточно, розлад носить стійкий характер, збереження сім`ї неможливе, подальше збереження родини веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально. Спір про визначення місця проживання дітей відсутній. З часу фактичного припинення шлюбних відносин відповідач періодично надає кошти на утримання дітей, проте їх розмір не здатен забезпечити потреб доньок. Весь час позивач проводить разом з доньками, займається їхнім розвитком і навчанням, а також намагається забезпечити нормальний психологічний стан доньок після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, у зв`язку з чим на даний час вона позбавлена можливості працювати повний робочий день та отримувати стабільний дохід. Також діти були вимушені припинити відвідування деяких гуртків. Наразі витрати на утримання дітей складають орієнтовно 2000 гривень на кожну дитину без урахування витрат на їжу, лікування, одяг та взуття. Зазначає, що розмір її доходів не покриває навіть найменшу частину витрат на харчування, особисті речі, розвиток доньок. Вважає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач є працездатним, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, інших осіб на його утриманні немає. Враховуючи вищевикладене, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок у розмірі 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

22 квітня 2021 року представником відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, де вона зазначає, що даний позов містить великий обсяг зухвало неправдивої, образливої та суперечливої інформації, заявленої в якості обґрунтування позовних вимог, порушення принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, що, з урахуванням неправомірних, неспіврозмірних та недостовірних розрахунків, призводить до неможливості задоволення вимог позивача в повному обсязі з огляду на наступне. Позивач в своєму позові припускається зухвалого спотворення реальної дійсності, заявляючи про періодичність та недостатність надання відповідачем коштів на утримання спільних дітей, натомість, заявляючи про свої одноособові зусилля по забезпеченню дітей харчуванням, одягом, освітніми послугами тощо. Такі ствердження є неправдивими, оскільки щомісячний дохід позивача майже дорівнює сумі коштів, які ОСОБА_4 також, щомісячно сумлінно перераховує на користь ОСОБА_1 для утримання доньок. Навіть за умови відсутності стабільного заробітку, під час карантину, ОСОБА_4 перераховує позивачці для утримання дітей суми коштів, які складають близько 4000 грн. Твердження позивача про її вимушену неспроможність працювати повний робочий день через проведення усього часу із дітьми, є необґрунтованим ані з юридичної, ані з соціальної, ані з загальнолюдської точки зору, старшій дочці подружжя, ОСОБА_7 , повних дев`ять років, молодшій - шість. Такий вік дітей абсолютній більшості жінок в Україні дозволяє працювати, мати самостійний заробіток. Суми коштів, зазначені позивачем як такі, що витрачаються на утримання дітей, не підтверджуються належними та допустимими доказами. Зауважує, що відповідність доданих до позову документальних доказів оригіналам не завірені підписом позивача, тому визначити їх достовірність неможливо. Бажанням зганьбити відповідача вважається повідомлення суду позивачем перекрученої та спотвореної інформації про залишення дітьми додаткових занять. Міркування позивачки про те, скільки розвиваючих гуртків та секцій могли б відвідувати діти за умови кращого матеріального забезпечення цілком придатне, також, в якості поштовху до дій в бік матері дітей так само, як і в бік відповідача. Щодо документальних доказів витрат на утримання дітей, доданих до позову, а саме - банківської квитанції про оплату харчування молодшої дочки, ОСОБА_6 , в дитячому садку, за листопад 2020 року у розмірі 396 грн. та банківської квитанції про оплату занять ОСОБА_8 у «Школі майбутнього першокласника», за грудень 2020 року у розмірі 580 грн., зазначає наступне: зазначені витрати в будь-якому випадку не є доказом постійних, систематичних потреб дитини до досягнення нею повноліття, оскільки свідчать про одноразові платежі. Крім того, позивачем не надано доказів відвідування ОСОБА_8 дитячого садочка на час судового розгляду. Суми вартості комунальних послуг, які позивач враховує при обґрунтуванні витрат на утримання дітей, не є необґрунтованими доказами, оскільки додані до позову копії квитанцій про нарахування вартості комунальних послуг не містять жодних даних, придатних для ідентифікації отримувачів послуг. Навіть враховуючи очевидність споживання комунальних послуг дітьми та обов`язок їх сплати з боку батьків, суми такої вартості не є постійними, систематичними та прогнозованими, вони змінюються упродовж року, постійно коригуються із різних підстав. З метою сприяння встановленню істини по цивільній справі № 645/1766/21, відповідачем надається наявна офіційна інформація про розмір отримуваних ним доходів, а саме - Дозвіл типу А № А/22735/19 на працевлаштування іноземця на території Республіки Польща, виданий у м. Гданську 23.12.2019 року, дійсний від 01.01.2020 р. до 01.01.2023 р. Згідно до дозволу відповідач має право на роботу на території Республіки Польща на посаді електрика на будівництві в часовому вимірі 20 годин на тиждень за місячну заробітну плату брутто (без відрахування обов`язкових платежів): 17,00 РLN/погодинно, 1 360,00 РLN/за місяць. За офіційним курсом Національного банку України за станом на 19.04.2021 року, 1 360,00 злотих дорівнюють 9656 гривень України. Враховуючи викладене, просила позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, заявлені до ОСОБА_4 задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чотири тисячі грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вимогу про розірвання шлюбу, просила задовольнити в повному обсязі, шлюб розірвати.

05 травня 2021 року представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, згідно якої представник вважає, що доводи відзиву на позовну заяву є необґрунтованими, некоректними, такими, що не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного. Твердження відповідача про те, що щомісячний дохід позивача майже дорівнює сумі коштів, які ОСОБА_4 щомісячно перераховує на користь позивача для утримання доньок не відповідає дійсності. Відповідно до довідки ТОВ «Завод залізобетонних конструкцій «Еталон» від 21.04.2021 року № ЗЕ000000012 (в додатках) ОСОБА_1 є працівником ТОВ «ЗЗБК «Еталон» з 03.03.2021 року. На даний час займає посаду інженера-лаборанта. Дохід за період з 03.03.2021 р. по 31.03.2021 р. склав 8 643, 68 грн., з яких сукупний дохід - 8 643, 68 гри; утримання -1 685, 52 грн., сума до виплати - 6 958, 16 грн. Окрім цього, матеріальну підтримку для забезпечення потреб дітей надає мати ОСОБА_1 , ОСОБА_9 . У вільний від роботи час ОСОБА_1 займається вихованням доньок та намагається знаходити можливості для додаткового заробітку, однак відповідач свої реальні доходи приховує, хоча зобов`язаний утримувати спільних з позивачем дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачем. Також звертає увагу суду, що розмір перераховуваних відповідачем коштів на утримання дітей є не лише недостатнім, а й не має сталого характеру, що підтверджується доданими до Відзиву копіями квитанцій, відповідно до яких сума переказів у вересні 2020 року - січні 2021 року становила від 4282,81 грн. до 4960 грн., тоді як у лютому 2021 року відповідачем на утримання доньок перераховано 850 грн. Зазначене дає підстави для висновку про неналежне виконання позивачем обов`язків щодо утримання доньок. Відповідач вказує на необхідність працевлаштування ОСОБА_1 та зазначає, що держава забезпечує громадянам вільний вибір діяльності для отримання доходу, як у формі роботи по найму, із визначеним графіком, так і у формі будь-яких напрямків підприємницької діяльності із можливістю вільно обирати щільність графіку зайнятості. Проте, сам відповідач не є офіційно працевлаштованим в Україні, приховує свої справжні доходи, отримані від роботи за кордоном у Республіці Польща. Відповідач зазначає, що причиною припинення відвідування старшою донькою ОСОБА_7 додаткових занять з бадмінтону став перехід секції на дистанційну форму навчання в березні 2020 року та невіра в ефективність спортивних тренувань дистанційно, проте (зі свідчень позивача) у розмові з донькою Валерією ОСОБА_4 наполегливо вимагав відновити відвідування секції бадмінтону. Варто зазначити, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мають здібності до творчості, про що неодноразово зазначали вчителі та вихователі навчальних закладів, що відвідують діти. Також твердження відповідача про припинення ОСОБА_7 занять з малювання 2 роки тому через сумнівну якість наданих послуг та несприйняття занять дитиною не відповідає дійсності. Після одного року занять ОСОБА_7 в художньому відділенні дитячої музичної школи № 5 ім. М.А. Римського- ОСОБА_10 у зв`язку зі значною відстанню закладу та його незручним розташуванням, ОСОБА_1 з відповідачем вимушені були прийняти рішення про переведення доньки до художнього відділення дитячої музичної школи № 12 ім. К.І. Шульженко з метою продовження розвитку творчих здібностей доньки. Оскільки зазначене художнє відділення відмовило у зарахуванні ОСОБА_7 на навчання у 2018 році, у зв`язку з недосягненням 8-річного віку, заняття з малювання були тимчасово припинені. Відповідач є працездатним, отримує дохід, на момент припинення шлюбних відносин мав у користуванні та фактичному володінні транспортний засіб, систематично виїжджає за кордон, що свідчить про його платоспроможність, його стан здоров`я дозволяє працювати, при чому інших осіб на його утриманні немає. Потреби в харчуванні та розвитку здібностей дітей, так само як і потреби у купівлі необхідних дитині непродовольчих товарів, сплати його частки у житлово-комунальних платежах, відвідування ними дитячого садка, школи, вищого або середнього спеціального навчального закладу, забезпеченні щоденного дозвілля дітей (купівля книг, настільних ігор, іграшок для розвитку), купівлю одягу та взуття тощо - мають постійний та життєво необхідний характер, у зв`язку з чим вимагають систематичних витрат батьків на утримання дитини. Відповідач та його захисник, надаючи інформацію до суду, навмисно приховують реальний заробіток відповідача, залишаючи поза увагою інтереси двох дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення, з метою виставити в суді відповідача малозабезпеченим. Водночас належних доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, ним не надано.

Вважає, що відповідач має змогу оплачувати витрати на утримання дітей в заявленому позивачем розмірі, оскільки є фізично здоровою особою, молодим за віком, працездатним, не має інших аліментних зобов`язань, на його утриманні інші особи не знаходяться, проте свідомо приховує свій дохід, щоб не платити достатній розмір аліментів. Можливість періодично виїжджати за кордон, орендувати житло в Республіці Польща, витрачати кошти на послуги адвоката свідчить про платоспроможність відповідача та значний розмір його доходів.

Враховуючи вищезазначене, можна зробити висновок, що відповідач отримує регулярний дохід, розмір якого приховує з метою уникнення сплати аліментів на дітей у заявленому позивачем розмірі. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу донькам у заявленому розмірі, однак добровільно цього не робить.

27 травня 2021 року представником відповідача ОСОБА_3 подано заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що позивач свідомо та протиправно спотворює фактичну інформацію щодо обсягів матеріальної участі відповідача в утриманні дітей, вводячи Фрунзенський районний суд в оману щодо перерахованих ОСОБА_4 сум грошових коштів - так, скориставшись технічною помилкою, здійсненою при копіюванні доказів, та, як наслідок, додаванні до Відзиву копій не всіх платіжних документів, а саме: на підтвердження виплат коштів на утримання дітей у лютому 2021 року, до відзиву додано квитанцію про грошовий переказ на суму 850 грн., тоді як, фактично, було перераховано 850 грн. та 4926 грн. за офіційним курсом НБУ на 19.02.2021 року (копія квитанції додається), ОСОБА_1 , незважаючи на достеменну обізнаність у дійсному розмірі отримуваних від ОСОБА_4 коштів, було свідомо повідомлено суду хибний висновок про нестабільність та непередбачуваність сум грошової допомоги, яку надає відповідач. Шляхом застосування вищезазначеного методу переконання, позивачем повідомлено суду неправдиву інформацію про належне завірення доданих до примірнику позову для відповідача, копій документів, у той час, коли копії, про які йдеться, не містять ані прізвища та ініціалів особи, що засвідчує відповідність копії оригіналу, ані дати, ані особистого підпису. Посилання позивача на право відповідача, в разі наявності сумнівів про достовірності поданих ОСОБА_1 копій документів, клопотати до суду про витребування у позивача їх оригіналів, вважається некоректним та таким, що в будь-якому випадку не може бути застосоване як звільнення позивача від обов`язку виконання приписів ч. 5 ст. 95 ЦПК України. Засвідчення відповідності копії доказу оригіналу необхідно для своєчасного виготовлення обґрунтованого відзиву на позов, для чого, згідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України, надається невеликий термін, який починає перебіг з дня отримання копії позову. Щодо обов`язку батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати потреби в харчуванні, одязі, освіті, розвитку, відпочинку тощо - такий обов`язок визнавався та виконувався відповідачем з дня народження дітей, та визнається та виконується наразі сумлінно, відповідально, за мірою своїх сил, фізичних та моральних можливостей, з урахуванням обставин об`єктивної реальності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник, позов підтримали, та просили його задовольнити. Також ОСОБА_1 пояснила, що відповідач на даний час сплачує кошти на утримання доньок в розмірі 4000-4800 грн., проте вказаної суми не вистачає. З дітьми спілкується раз на тиждень. Також зазначила, що не мешкає з відповідачем з весни 2019 року. Діти за станом здоров"я - здорові, на їх утримання вона витрачає приблизно 2700-3000 гривень на місяць на кожну дитину. Вона офіційно працевлаштована та має дохід приблизно 6900 гривень на місяць. Просила позов задовольнити, не надавати їм строк для примирення.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнала частково та пояснила, що відповідач добровільно надає допомогу на утримання дітей приблизно 5 000 грн. на місяць, також зазначила, що відповідач здоровий, інших дітей не має та не заперечує щодо стягнення з нього 4 000 грн., тобто по 2 000 грн. на кожну дитину.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, приходить до наступного.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно матеріалів справи, 25 лютого 2011 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції Іванченко А.Ю. уклав шлюб із ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис № 43. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 від 25 лютого 2011 року).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_5 , батьками якої в свідоцтві про народження Серії НОМЕР_2 , виданому 06 квітня 2012 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, записано сторін по справі.

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_6 , батьками якої в свідоцтві про народження Серії НОМЕР_3 , виданому 15 квітня 2015 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, записано сторін по справі.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть.

Після розірвання шлюбу спільні діти сторін залишаться мешкати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що діти мешкають разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідач періодично виконує покладений на нього законом обов`язок щодо утримання дітей, що не оспорювалось сторонами та підтверджується копіями квитанція про перекази грошових сум, але позивачка не згодна із перерахованими сумами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України закріплено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. (ст. 182 СК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з 1 січня 2021 року установлено прожитковий мінімум для дітей в розрахунку на місяць віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень.

Враховуючи зазначені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до повноліття найстаршої дитини, що відповідає вимогам ст. 180 СК України.

Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач здоровий, працездатний, інших дітей на утриманні не має. Згідно до дозволу відповідач має право на роботу на території Республіки Польща на посаді електрика на будівництві в часовому вимірі 20 годин на тиждень за місячну заробітну плату брутто (без відрахування обов`язкових платежів): 17,00 РLN/погодинно, 1 360,00 РLN/за місяць. За офіційним курсом Національного банку України за станом на 19.04.2021 року, 1 360,00 злотих дорівнюють 9656 гривень України. В судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що відповідач на даний час працює в Польщі. Доказів про наявність у відповідача доходу в більшому розмірі суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

Одночасно сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції, за подання до суду позовної заяви в частині розірвання шлюбу ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 908 грн., який підлягає стягненню з ОСОБА_4 на її користь.

За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_4 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований 25 лютого 2011 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 43 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2 500 гривень на кожну дитину, а всього 5000 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 березня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 09 червня 2021 року.

Суддя - І.В. Ульяніч