Провадження № 2/127/4127/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Бойко В.М.,
при секретарі Поперечній А.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниця в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу та розміру стягнення аліментів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу та розміру стягнення аліментів.
Свої вимоги мотивує тим, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який був розірваний Рішенням Миргородського районного суду Полтавської області від 10.07.2019 року.
Від спільного шлюбу у них народилася донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.05.2017 року з позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
У подальшому позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 . Від спільного шлюбу з ОСОБА_6 у них народився син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На сьогодні, склалася ситуація, коли позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме 1/4 всіх його доходів. Наразі позивач проходить службу в лавах Збройних сил України, останній намагається виконувати аліментні зобов`язання вчасно, але з в зв`язку із зміною сімейного стану та народження дитини змінився і матеріальний стан та збільшились витрати на утримання себе та членів своєї сім`ї. Дружина позивача ОСОБА_8 перебуває у дикретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Позивач, ні його сім`я, не забезпечені житлом і у власності будь-якого іншого житла не мають, тому позивач змушений жити в орендованому житлі, а це в свою чергу - додаткові матеріальні витрати. Крім того позивач має кредитні зобов`язання, які також потрібно погашати. Таким чином, позивач просить суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від всіх його доходів, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.
Ухвалою суду від 05.02.2021 року заява прийнята до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
09.02.2021 року на адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) осіб.
Ухвалою суду від 09.02.2021 року з метою повного та об`єктивного розгляду справи розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.
30.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У наданому до суду відзиві на позовну заяву відповідачка проти заявлених позовних вимог заперечує у повному обсязі, посилаючись на те, що виховання дитини потребує відповідних витрат. Так, на даний час відповідачка проживає разом з матір`ю, оскільки власного житла вона немає, як і не має ніяких джерел доходу, окрім заробітної плати в КЗ «Бунаківський ліцей». Окрім того донька відвідує дитячий садочок, за який необхідно сплачувати, а восени 2021 року дитина йде у перший клас, де витрати значно збільшаться. Відповідачка вважає, що наявні у позивача кредитні зобов`язання не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Крім аліментів позивач жодної іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином відповідачка просила суд відмовити у задоволеннв позову у повному обсязі.
Користуючись своїм правом на подання відповіді на відзив, 19.04.2021 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Позивач не погоджується із викладеними обставинами у відзиві та вважає їх необгрунтованими. Позивач щомісячно сплачує аліменти, кридитні зобов`язання, за житло на орендованій квартирі, в результаті чого на утримання його сім`ї у нього залишається 1 000 грн., дана сума є недостатньою для нормального забезпечення сім`ї. Також позивач зазначає, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на задоволенні.
26.05.2021 року на адресу суду від відповідачки надійшло доповнення відзиву на позовну заяву. Відповідачка додатково заначила, що доказів, які свідчили про оренду житла та сплату комунальних послуг позивачем не надано. Інші докази, на які посилається позивач відповідачка вважає недостовірними та ненажежними, оскільки, вони грунтуються на недостовірних фактах. Відповідачка не чинить перешкоди у спількуванні позивача з донькою, і зазнчає, що позивач сам не має бажання спілкуватися, вітати на День народження та приїжати в гості. Також відповідачка зазначила, що доводи позивача про відсутність майна у власності не відповідає дійсності, оскільки, нещодавно ним був придбаний автомобіль Відповідачка вважає, що метою позивача є уникнення відповідальності щодо сплати аліментів.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.
Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.05.2017 року з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-8).
Судом встановлено, що від першого шлюбу у позивача, відповідно до Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , народилася донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками якої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.9).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , після укладення шлюбу прізвище дружини ОСОБА_9 , відповідно до Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 (а.с.10).
Від даного шлюбу, відповідно до Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 народився син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого записані ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (а.с.11).
Дружина ОСОБА_8 , відповідно до Витягу з Наказу № 103 від 29.05.2020 року, вибула у відпустку по доглягду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку (а.с.24).
Відповідно до Довідок про реєстрацію місця проживання № 56639, № НОМЕР_4 , № 3926, ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).
Як вбачється з Довідки № 1018 від 04.12.2019 року ОСОБА_1 під час проходження служби у Миргородському гарнізоні ВЧ НОМЕР_5 житлом не забезпечувався (а.с.17).
Також, відповідно до Довідки № 517/4106 від 12.06.2019 року дружина позивача ОСОБА_6 під час проходження служби у Василівському гарнізоні військової частини НОМЕР_6 житлом не забзпечувалась (а.с.18).
Згідно Довідки № 350/119/5/112 від 12.04.2021 року ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найм) житла за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_7 не отримує (а.с.81).
З позивача, згідно Довідки про нарахувані аліменти з червня 2017 року по листопад 2019 року, стягувались аліменти у сукупному розимірі 86 328,55 грн (а.с.19).
Відповідно до Довідки № 350/119/1/713/ос від 19.10.2020 року ОСОБА_1 отримав грошове забезпеченя з квітня 2020 року по вересень 2020 року у розмірі 99 711,67 грн, з яких 22 865,88 грн утримання на сплату аліментів (а.с.21).
Згідно з Медичної характеристики ОСОБА_1 від 20.10.2020 року, загальний стан ОСОБА_1 задовільний (а.с.23).
Відповідно до виписного епікризу № 1194, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 15.02.2021 року по 19.02.2021 року на лікуванні в отоларингологічному відділенні клініки щелепно-лицевої хірургії, стоматології, отоларингології та очних хвороб Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (м.Вінниця), на лікування якого було витрачено кошти на загальну суму 383,46 грн (а.с. 49,57).
У свою чергу суд враховує докази надані стороною відповідачки.
Як вбачається з Довідки № 01-26/67 від 22.03.2021 року, ОСОБА_4 працює педагогом-органзатором в КЗ «Бунаківський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області з 07.11.2016 року (а.с.64).
Дочка сторін, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.65).
Відповідчка зазначає в відзиві на позов, що вона сплачує кошти за перебування дитини в дитячому садочку, на підтвердження вказаного надала суду відповідні квитанції. Суд частково приймає до уваги вказані докази, а саме в частині, де в призначенні платежу вказано «батьківська плата за дитячий садок» (а.с.111, 112, 125, 127, 128. 131, 132,134, 135), інші квитанції суд не може прийняти до уваги, оскільки, вони не конретизовані.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.
Згідн ост. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно дост. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позивач, у судовому засіданні зазначив, що його майновий стан значно погіршився, оскільки він перебуває у зареєстрованому шлюбі, дружина та син перебувають на його утриманні, із заробіттної плати останнього стягуються аліменти на утримання доньки від першого шлюбу, а також у позивача існують кредитні зобов`язання.
Суд вважає за доцільне зазанчити наступне. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19.
Також, позивачем до позовної заяви додано виписку з АТ КБ «Приватбанк», про наявність заборгованості у розмірі 29 970,00 грн. (а.с.20), як доказ погіршення майнового стану . Однак, суд звертає увагу позивача, що наявність будь-яких кредитних зобов`язань не може слугувати належним доказом погіршення матеріального становища та бути підставою для зміни способу та розміру стягнення аліментів.
У судовому засіданні позивач підтвердив факт купівлі автомобіля, однак, зазначив що на даний автомобіль кошти були надані його матір`ю, яка зробила їм з дружиною подарунок на весілля. Однак, будь-яких доказів, які свідчили про отримання подарунку від матері у грошовому еквіваленті позивачем не надано.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.
Так, позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судових рішень суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Враховуючи те, що обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зміни розміру та способу стягнення аліментів, адже вказаний факт наявності кредитних зобов`язань та народження дитини, не може слугувати самостійною підставою для зміни їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.
За таких обставин суд не вбачає законних підстав для зміни способу стягнення та розміру аліментів.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 228, 229, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, статтями 180,181,182,184,191,192 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу та розміру стягнення аліментів - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: вневідомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_2
Повний тест судового рішення складено 07.06.2021 року.

Суддя: