КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/1904/2020 Головуючий у І інстанції - Волошин В.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/7607/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на автомобіль «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 .

Вперше з заявою про прийняття спадщини позивач, як спадкоємиць першої черги за законом звернувся в липні 2013 року шляхом надсилання простою кореспонденцією заяви про прийняття спадщини, але чи була відкрита спадкова справа позивачу не відомо, а тому в липні 2019 року він вдруге звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. від 17 липня 2019 року відмовлено позивачу в прийняті заяви про прийняття спадщини після смерті батька, у зв`язку з пропуском визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року по цивільній справі №761/30021/19, відмовлено позивачу у задоволенні його позову про визнання пава власності на майно в порядку спадкування за законом, та роз`яснено належний спосіб захисту.

На думку позивача, причина пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька є поважною, оскільки він не знав визначеного законом порядку оформлення спадщини після смерті батька.

Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, що мають суттєве значення для справи, а саме, щодо того, що спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 є транспортний засіб марки «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Позивач з часу смерті спадкодавця володіє та користується зазначеним вище автомобілем.

Позивач від прийняття спадщини після смерті спадкодавця не відмовлявся. Заяву про прийняття спадщини подавав вчасно через Укрпошту простим листом до нотаріуса, а після звернення особисто позивачем до нотаріуса, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із пропуском строку.

Просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 .

До спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 належить позивач.

17 липня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. від 17 липня 2019 року відмовлено позивачу у відкритті спадкової справи у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Зазначена постанова не була оскаржена позивачем в установленому законом порядку.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів, які свідчать про наявність у нього об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі такої заяви.

Крім цього, твердження позивача, що вперше із заявою про прийняття спадщини він звертався в липні 2013 року суд оцінив критично, оскільки на підтвердження зазначених обставин позивачем не було подано до суду жодного доказу.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року (справа №6-1320цс17).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:

1) тривала хвороба спадкоємців;

2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;

3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;

4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України;

5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів, які свідчать про наявність у нього об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі такої заяви, враховуючи що спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 17 липня 2019 року .

Викладені в апеляційній скарзі доводи, зокрема щодо того, що позивач вперше подавав заяву про прийняття спадщини в липні 2013 року не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 червня 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба