Справа № 201/9869/20
Провадження №2/932/4597/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Скопа Н.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_5 про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 11.10.2013 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , від якого вони мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, через різні погляді на життя та виникання частих сварок. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, останнім часом вони жили кожен своїм життям та не намагалися перейнятися інтересами іншого. З жовтня 2016 року вони разом не проживають, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, тому він вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. Посилаючись на зазначене, позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2020 року дана справа передана для розгляду за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної цивільної справи.

Ухвалою судді від 08.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та визначено про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з призначенням проведення у справі судового засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, проте направив нотаріально посвідчену заяву від 26.05.2021 року, яка надійшла до суду 31.05.2021 року, в якій зазначив, що вважає подальше збереження шлюбу неможливим з підстав, зазначених у позовній заяві, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив не надавати строк на примирення та розглядати справу у його відсутність.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги позивача та наполягав на їх задоволенні, категорично заперечував проти надання строку на примирення, посилаючись на те, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між позивачем та відповідачем припинені з жовтня 2016 року, з цього часу позивач створив нову сім`ю з іншою жінкою, з якою в кінці 2016 року переїхав до м. Києва в зв`язку зі зміною місця роботи, згодом в 2020 році він переїхав до м. Житомир, де працює керівником податкової служби цього міста, та де проживає однією сім`єю з цією жінкою. Вважає, що перебуванням у шлюбі з відповідачкою порушуються права позивача на перебування у шлюбі з іншою жінкою, він не може бути примушений перебувати у шлюбі з відповідачкою, а також цим порушуються права жінки, з якою він фактично створив нову сім`ю. Він дійсно періодично відвідує у м. Київ квартиру, де живе відповідачка з їх дитиною, але виключно для спілкування з донькою.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, проте надала суду нотаріально посвідчену заяву від 08.06.2021 року, в якій заперечувала проти задоволення позову та просила надати їм з позивачем строк для примирення протягом 6 місяців. В заяві зазначила, зазначила, що протягом всіх років їх з чоловіком сумісного проживання і по сьогоднішній день вона робить свій вклад в сімейні відносини, в них є спільна неповнолітня дитина, якій наразі виповнилося 5 років. Вони ніколи з чоловіком не обговорювали питання стосовно проживання їх доньки та її забезпечення в разі розірвання шлюбу, так як у неї й думки не виникало про розлучення і про те, що її донька буде проживати окремо від батька. Навпаки вона хоче, щоб їх дитина росла в повноцінній родині, й мала як рідну мати так і рідного батька. З метою запобігання травмування емоційного та психологічного здоров`я їх доньки вона має намір зберегти їх сім`ю.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, просила надати сторонам строк для примирення 6 місяців та пояснила, що позивач працює в м. Київ в Міністерстві оборони України головним спеціалістом, в зв`язку з чим вона з дитиною проживає в м. Київ в квартирі, яку орендує, відповідач працює в м. Житомирі. Подружні відносини між ними не припинялися, вони ведуть спільне господарство, вихідні дні та свята вони проводять разом, разом у вихідні дні та свята вони приїздять до м. Дніпра, де відвідують родичів, відповідач на вихідні дні приїздить до м. Києва до позивачки і вони цей час проводять разом, відпустку у минулому році вони також проводили разом. Наполягала на надання строку для примирення подружжя.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно до ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватись судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватись виключно в процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням всіх фактичних обставин справи може відкласти розгляд справ та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.

Згідно до ч.7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.10.2013 року між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) був укладений шлюб, зареєстрований 11.10.2013 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції., актовий запис № 801, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від спільного подружнього життя сторони мають дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що сім`я з відповідачем розпалася, позивач звернувся до суду із вказаним позовом про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_5 заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, посилається на своє бажання зберегти з ним сім"ю та просить надати строк на примирення шість місяців, проти чого заперечує позиивач.

В зв"язку з відсутністю згоди відповідача на розірвання шлюбу за наведених нею в заяві обставин та заявлення нею клопотання про надання строку для примирення, з урахуванням фактичних взаємин сторін та зазначених позивачем причин розлучення, наявності у сторін малолітньої дитини та необхідності врахування її інтересів, а також зважаючи на вищенаведені вимоги чинного законодавства України, суд вважає необхідним вжити заходи щодо примирення подружжя та зберігання їх сім`ї, надавши сторонам строк для примирення три місяці, зупинивши провадження у справі до закінчення строку для примирення, таким чином частково задовольнивши клопотання відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтею 111 СК України, статтями 240, 251, 253, 260, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Надати ОСОБА_3 та ОСОБА_8 строк для примирення три місяці.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, - зупинити до закінчення строку для примирення, тобто до 09 вересня 2021 року.

Після закінчення строку для примирення та відновлення провадження призначити справу до розгляду на 10-30 год. 09 вересня 2021 року.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кудрявцева