Березівський районний суд Одеської області
07.06.2021
Справа № 494/945/20
Провадження № 2/494/177/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,

представника позивача Сємак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/945/20 за позовом ОСОБА_1 до Березівської міської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання права власності на спадкове майно.,-

В С Т А Н О В И В:

17.09.2020 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовними вимогами до Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області про встановлення факту належності земельної ділянки померлій та визнання права власності на спадкове майно.

Позивач у позовній заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина земельну ділянку АДРЕСА_1 . На час смерті позивач проживала разом зі своєю матір`ю, так як окрім неї нікого не було. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відносно вищевказаної земельної ділянки, проте їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 №454079, виписаний на ім`я ОСОБА_2 відсутній підпис голови сільської ради, печатка, дата видачі та номер реєстрації. З даного питання позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Водночас, повідомляє, що факт належності земельної ділянки ОСОБА_2 підтверджується бланком Державного зразка серії Р1 №454079; витягом з державного земельного кадастру .Документом який є підставою для виникнення права :розпорядження Березівської РДА від 27.11.2013 року, реєстраційною карткою щодо реєстрації землеволодінь, кадастровим планом земельної ділянки, актом про перенесення в натурі меж земельної ділянки, додатком до акту перенесення в натурі меж земельної ділянки та іншими доказами. На підставі вищевикладеного, просить встановити факт належності земельної ділянки 37 розміром 7,2873 га, яка розташована на масиві 37 на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області померлій ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.09.2020 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 18.01.2021 року замінено відповідача Демидівську сільську раду Березівського району Одеської області на належного відповідача Березівську міську раду об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області (а.с.81-82).

Ухвалою суду від 12.05.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.126).

Відповідно до наказу №11-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641 та відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12.03.2020 року до 30.06.2021 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з дією карантину на території України.

В судовому засіданні 07.06.2021 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Підтвердила обставини викладені в позовних вимогах.

Представник відповідача у судове засідання 07.06.2021 року не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.128).

Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області також у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.127). Водночас, 22.10.2020 року надіслав на адресу пояснення по справі з додатками (а.с.51-70) в яких вказував, що у відділі у Березівському районі ГУ Держгеокдастру в Одеській області записів державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31.10.2012 рок відсутні відомості щодо реєстрації державного акту на право власності на землю площею 7,29 га. Також вказано, що на підставі розпорядження Березівської РДА Рекечінською В.І. розроблено технічну документацію із землеустрою. Державний акт на право власності на підставі технічно документації взамін сертифікату на земельну частку (пай) ОД №0079419 не видавався.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, ігнорування відповідачем та третьою особою виклику до суду, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів».

Згідно зі ст. 12 ЦПК України «Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін». Згідно зі ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках». Крім того згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України «Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом».

Суд вважає зазначити, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу підставу та предмет позову може визначити виключно позивач. Суд не вправі визначити предмет, підставу (інше) позову також у зв`язку із принципом змагальності цивільного процесу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Позивач звернулась до нотаріуса з питань заведення спадкової справи та отримання спадщини померлої ОСОБА_2 .

Водночас, 13 вересня 2019 року позивач отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с.31-32). Підставою відмови стало те , що бланк державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №454079, виписаний на ім`я ОСОБА_2 , без підпису, печатки, дати та номеру реєстрації, не є документом, що підтверджує набуття права власності. За інформацією, наданою відділом У Березівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №88/104-19 від 10.09.2019 року відсутній запис щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 а другий примірник державного акту на право власності на землю відсутній.

З огляду на вказане, позивач звернулась з позовом про встановлення факту належності земельної ділянки 37 розміром 7,2873 га, яка розташована на масиві 37 на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області померлій ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 .

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

За наявності умов, передбачених ст. 49 цього Закону, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Закон України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти.

Судом встановлено, що приватний нотаріус В.Т. Мухаір відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснив про можливість оскарження заяви про відмову у вчиненні нотаріальної дії за правилами позовного провадження. (а.с.32).

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні

Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови.

У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Однак, позивач взагалі не ставить питання щодо законності винесеної приватним нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2019 року.

Водночас, щодо встановлення факту належності вищевказаної земельної ділянки, позивач посилається на Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №454079, виписаний на ім`я ОСОБА_2 у якому відсутній підпис голови, печатка, дата видачі та номер реєстрації.

Крім того, як встановлено матеріалами справи та поясненнями головного управління Держгеокдастру в Одеській області (а.с.51 зворотній бік). Державний акт на право власності на підставі технічної документації взамін сертифікату на земельну частку (пай) ОД №0079419 не видавався.

Вказане , свідчить про те, що померла ОСОБА_2 не набула право власності на вищевказану земельну ділянку.

Відповідно до ст.ст.328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті( ст.1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328) та власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Згідно ст.1216 Цивільного Кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (ч. 2, п. «а» ч. 3 ст. 116 ЗК України).

За змістом п. «а» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Положеннями чч. 6-9 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ст.118 Земельного Кодексу України початком процедури приватизації земельної ділянки є звернення громадянина з заявою (клопотанням) до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Суд у цій справі з наданих матеріалів та пояснень у позовній заяві встановив, що померла ОСОБА_2 при житті замовила та отримала Розпорядження Березівської районної державної адміністрації Одеської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та передачу громадянці України ОСОБА_2 безоплатно у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області» від 27.11.2013 р, однак як встановлено судом та з урахуванням пояснень ГУ Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_2 не отримано документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, а відтак не набуто у власність цю земельну ділянку.

Посилання на Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №454079, виписаний на ім`я ОСОБА_2 у якому відсутній підпис голови, печатка, дата видачі та номер реєстрації, не може слугувати належним та допустимим доказом, оскільки документ не містить обов`язкових реквізитів.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1226 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Зазначена позиція суду узгоджується із роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 (п.3.5), що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Березівської міської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання права власності на спадкове майно без задоволення, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Керуючись статтями 12, 13, 229, 265, 273 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Березівської міської ради об`єднаної територіальної громади Березівського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про встановлення факту належності земельної ділянки та визнання права власності на спадкове майно- залишити без задоволення

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області 16.05.1996 року, проживає за адресою: АДРЕСА_2 )

Відповідач - Березівська міська рада Одеської області (пл. Генерала Плієва 9, м. Березівка Одеської області, ).

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (вул. Канатна 83, м. Одеса).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10.06.2021

Суддя І.А. Римар