Справа № 336/7628/19
Пр. № 2/336/119/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - територіальна громада м. Запоріжжя, про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, який уточнила під час судового розгляду, до територіальної громади м. Запоріжжя про визнання права власності в порядку набувальної давності на частку в праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .

В уточненому позові (а. с. 75-78), залучивши до участі в справі в якості відповідача ОСОБА_2 , зазначила, що її тітці ОСОБА_3 , чия смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 , належало 2/5 частини будинку АДРЕСА_1 . Тітка з 1986 року проживала у м. Львові, де і сталася її смерть, тоді як позивач з дозволу ОСОБА_3 з означеного часу постійно проживає в належній тітці нерухомості. У 1999 році позивач отримала від тітки довіреність з метою підготовки документів для здійснення договору дарування означеної частки в праві спільної власності на житло, проте вказані наміри не реалізувались через нестачу необхідних для вчинення правочину документів. Таким чином, з 1987 року позивач відкрито безперервно володіє вказаним майном, повністю утримує його, здійснює благоустрій, робить поточні ремонти, оснащує необхідним для гідної життєдіяльності обладнанням, сплачує усі комунальні платежі. Відповідач, яка є онукою та спадкоємцем померлої ОСОБА_3 і постійно проживає в м. Львові, у встановлений законом строк спадщину на нерухомість в м. Запоріжжі не оформила, жодного разу не відвідала належної бабці нерухомості, не виказуючи до неї ніякого інтересу, не приймаючи участі в її утриманні, поліпшенні її стану, ремонтах, сплаті комунальних послуг. Між тим позивач відкрито безперервно володіє житлом, підтримує його технічний і естетичний стан, здійснює поточні і капітальні ремонти. Вказаним житлом позивач постійно безперешкодно користується протягом 34 років, тому є всі підстави констатувати наявність необхідних для застосування набувальної давності строків безперервного володіння майном.

Так як в силу ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває права власності на це майно, просить визнати за нею право власності на 2/5 частини будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 09.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

Заходи забезпечення позову, доказів в справі не вживалися.

Судом витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 з четвертої Львівської державної нотаріальної контори.

Ухвалою суду від 18.08.2020 року закрито підготовче провадження в справі, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Позивач, належним чином сповіщена про час та місце вирішення справи, до суду не з`явився.

ЇЇ представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у її відсутність, про задоволення позову, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

З аналогічною заявою звернулася представник третьої особи.

Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового засідання у відсутність осіб, які беруть в ньому участь.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин.

Заперечень проти позову та клопотання про вирішення справи у його відсутність не надав.

Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди позивача

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , чия смерть сталася 3 березня 2005 року, була учасником права спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 , якій належало 2/5 частини будинку (а. с. 7-11).

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває права власності на це майно.

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» N 5 від 07.02.2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Виходячи із змісту статті матеріального закону, на яку як на підставу для висунення позовних вимог посилається позивач, і роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, для отримання права власності на майно за набувальною давністю необхідно констатувати наявність сукупності передумов, однією з яких є добросовісність володіння чужим майном, тобто володіння за обставин, коли особа не знала і не могла знати про про відсутність у неї підстав для набуття права власності, а також є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою.

Як встановлено судом, позивач у відповідності до розпорядження власника майна з 1987 року постійно проживає у спірному житлі, відноситься до нього як до свого власного, отримала нотаріально посвідчену довіреність власника на здійснення дій щодо управління нерухомим майном.

Натомість спадкоємця власника після смерті ОСОБА_3 права на спадщину на вказану нерухому річ не оформила, розпорядившись своїм правом на власний розсуд.

Згідно із ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

З наведеної статті цивільного законодавства випливає, що кожен учасник цивільних правовідносин вправі вільно, на власний розсуд розпоряджатися своїми правами, тобто здійснювати або не здійснювати свої суб`єктивні права, а закон встановлює презумпцію розумності та добросовісності здійснення особою свого права, яка діє до того часу, коли інше буде встановлено судом.

Оскільки поведінка позивача в зазначеній обстановці не визнана судом недобросовісною та нерозумною, вважається, що вона діяла розумно та добросовісно.

Межі здійснення цивільних прав встановлені статтею 13 ЦК України, під обмеження щодо вільного використання своїх прав не підпадають дії позивача щодо володіння квартирою, яке відповідно до ст. 397 ЦК України полягає у фактичному триманні зазначеного майна у себе.

Окрім того, фактичне володіння майном згідно із частиною 3 статті 397 ЦК вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду .

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини суд може констатувати наявність сукупності передбачених цивільним законом передумов для набуття права власності за набувальною давністю, оскільки ОСОБА_1 добросовісно, відкрито і безперервно, протягом встановленого законом часу володіє спірним житлом, тому знаходить підстави для визнання за нею права власності на його частину.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 321, 328, 335, 344, 397 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 212-214, 224, 292, 294 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 2/5 частини будинку АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_3 , чия смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів після його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива