ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» червня 2021 року

м. Харків

справа № 2-1746/11

провадження № 22ц/818/3291/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивач Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 ,

треті особи - Приватна фірма «Квант», Приватне підприємство «Нива В.Ш.», ОСОБА_3 , Відділ державної виконавчої служби Дзержинського району Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4 , представник третьої особи ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2021 року в складі судді Хайкіна В.М.

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року у справі за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: Приватна фірма «Квант», Приватне підприємство «Нива В.Ш.», ОСОБА_3 , Відділ державної виконавчої служби Дзержинського району Харківського міського управління юстиції, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заява мотивована тим, що в ході розгляду цієї справи ухвалено заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року, яким задоволено позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі цього судового рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Вказав, що заочне рішення суду від 24 лютого 2011 року повністю виконано шляхом продажу предмету іпотеки належної йому квартири за адресою: АДРЕСА_1 з прилюдних торгів 25 жовтня 2013 року, про що державним виконавцем складено акт від 08 листопада 2013 року. Власником квартири став ОСОБА_3 .

Проте, у подальшому зазначене заочне рішення суду скасовано ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2014 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року провадження у цій справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову, яка прийнята судом.

Враховуючи, що заочне рішення суду, яке стало підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки та продажу квартири скасовано, та в подальшому провадження у справі закрито, вважав, що є підстави для вирішення питання про поворот виконання рішення.

Просив прийняти ухвалу про поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року по цій справі шляхом повернення йому безпідставно стягнутого з нього за скасованим рішення суду майна, а саме чотирикімнатної квартири, загальною площею 97, 4 кв м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У травні 2018 року представник ОСОБА_1 подав до суду пояснення до заяви про поворот виконання рішення суду, у яких вказав, що заборгованість за кредитним договором від 14 грудня 2007 року погашено позичальником Приватною фірмою «Квант» добровільно 13 листопада 2013 року, а кошти, отримані від продажу предмету іпотеки, надійшли на рахунок банку лише 30 травня 2014 року. Тобто, погашення заборгованості не пов`язано з виконанням судового рішення. Іпотека за кредитним договором припинилась ще 13 листопада 2013 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2020 року залучено до участі у розгляді заяви ОСОБА_4 як власницю зазначеної квартири.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2021 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким допустити поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року, на підставі якого продано квартиру на прилюдних торгах. Суд самоусунувся від дослідження доказів, не розглянув клопотання про виклик свідка, обмежився лише посиланням на судові рішення у іншій справі № 638/19338/13-ц як на підставу для залишення заяви без задоволення. Обставини, встановлені при розгляді справи № 638/19338/13-ц за його позовом про визнання прилюдних торгів недійсними також свідчать саме про те, що заочне рішення суду виконано. У нього вилучено квартиру на підставі судового рішення, яке в подальшому скасовано. Незастосування повороту виконання рішення призводить до протиправного, безпідставного і безоплатного вилучення у нього майна.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

12 квітня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких ОСОБА_4 та її представник вважали, що судове рішення є законним, а апеляційна скарга необгрунтованою. При цьому зазначили, що інститут повороту виконання судових рішень не є абсолютним та має певні обмеження. При цьому слід враховувати, що в порядку повороту виконання рішення позивачем повертається відповідачеві все стягнуте з нього за скасованим рішенням в повному обсязі. Однак, матеріали справи свідчать про те, що банк отримав за заочним рішенням суду не спірну квартиру, а грошові кошти від реалізації предмету нерухомого майна, реалізація якого відбулася в ході примусових дій шляхом проведення прилюдних торгів із зазначенням переможця та отримання ним у власність спірного майна. Також, акцентував увагу суду на тому, що прилюдні торги відбулися 23 жовтня 2013 року, а заборгованість погашено 14 листопада 2013 року після проведення прилюдних торгів, а не навпаки, як зазначає ОСОБА_1 та його представник. Вказав, що внаслідок продажу іпотечного майна припинилася іпотека за кредитним договором та відбулося погашення за кредитним договором, а не внаслідок погашення Приватною фірмою «Квант» заборгованості за кредитним договором 14 грудня 2007 року. Ці обставини були предметом розгляду та перевірки як судом апеляційної інстанції, так і судом касаційної інстанції (постанова Верховного Суду від 19 квітня 2019 року).

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю підстав для допущення повороту виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року.

Частинами другою, п`ятою, шостою, дев`ятою, десятою статті 444 ЦПК України передбачено, що якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Поворот виконання пов`язаний із цілим рядом юридичних фактів: скасування раніше ухваленого і виконаного рішення, яке набрало законної сили; набранням новим судовим рішенням законної сили (рішенням про повну або часткову відмову у задоволенні позову, ухвалою про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі); вказівка на поворот виконання у новому судовому рішенні.

Замість скасованого рішення приймається нове, яке за своїм змістом протилежне первісному, у зв`язку з чим боржник має право вимагати відновлення первісного положення і повернення йому того, що було передано стягувачеві. Це є реакцією на аномальний розвиток ситуації щодо захисту порушеного, оспореного чи невизнаного права.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За змістом наведених норм поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового судового рішення у справі, чи у разі закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням суду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у червні 2010 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Приватна фірма «Квант», Приватне підприємство «Нива В.Ш.», ОСОБА_3 , Відділ державної виконавчої служби Дзержинського району Харківського міського управління юстиції, про звернення стягнення на предмет іпотеки, у якому просив звернути стягнення за іпотечним договором № 830/27/14-3/29/7-096 від 14 грудня 2007 року на предмет іпотеки чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що належить відповідачу, та надати право банку за рахунок продажу предмета іпотеки задовольнити свої вимоги в розмірі 201 070,25 грн, визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року позовні вимоги Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» - задоволено, звернуто стягнення за іпотечним договором № 830/27/14-3/29/7-096 від 14 грудня 2007 року на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 лютого 2004 року; визначено у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку», встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у сумі 491 870,00 грн на рівні вартості предмету іпотеки, встановленої згодою сторін в іпотечному договорі; надано право Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії за рахунок реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах задовольнити свої вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії №830/27/14-315//7-051 від 14 грудня 2007 року на загальну суму 149 535,51 грн, а саме: строкова заборгованість з погашення кредиту 141 700,00 грн; поточна заборгованість з погашення відсотків - 1003, 71 грн; прострочена заборгованість з погашення відсотків - 688, 21 грн; заборгованість з комісії - 749, 99 грн, нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту, відсоткам та комісії - 5393, 60 грн та усі витрати, пов`язані з реалізацією предмету іпотеки; вирішено питання про розподіл судових витрат (а. с. 85-86 том 1).

На підставі вищевказаного заочного рішення Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист №2-1746/11 від 20 травня 2011 року та відкрито виконавче провадження (а. с. 91-97 том 1).

25 жовтня 2013 року відбулися прилюдні торги з продажу нерухомого майна чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_3 .

З протоколу №2113200 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна предмету іпотеки вбачається, що вказану квартиру реалізовано за ціною 365 780, 00 грн, переможцем торгів став ОСОБА_3 , про що свідчить також акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 08 листопада 2013 року. На підставі зазначених обставин ОСОБА_3 отримано свідоцтво про право власності від 15 листопада 2013 року та зареєстровано за ним право власності на квартиру (а. с. 267-271 том 1).

З відповіді Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 29 травня 2018 року № 22916 вбачається, що кошти після реалізації іпотечного майна квартири АДРЕСА_2 , надійшли на рахунок відділу 08 листопада 2013 року у розмірі 314 570,80 грн з призначенням платежу «розрахунок за майно торгів 25 жовтня 2013 року до договору № 2113200 від 04 жовтня 2013 року, а саме за майно ОСОБА_1 ». Після стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження кошти були перераховані на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»: платіжним дорученням № 4189 від 14 травня 2014 року кошти у розмірі 149 535,51 грн перераховані 30 травня 2014 року згідно виконавчого листа № 2-1746/11 від 20 травня 2011 року за виконавчим провадженням № 29536669/18; платіжним дорученням № 4191 від 14 травня 2014 року кошти у розмірі 125 150,97 грн перераховані 30 травня 2014 року згідно виконавчого листа №2604/20652/12 від 28 листопада 2012 року за виконавчим провадженням № 36535378/18; платіжним дорученням № 4193 від 14 травня 2014 року кошти у розмірі 214,60 грн перераховані 05 травня 2014 року згідно виконавчого листа 2604/20652/12 від 28 листопада 2012 року за виконавчим провадженням № 36540418/18 (а. с. 51-52 том 3).

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 24 лютого 2011 року - задоволено, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року - скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку (а. с. 132-133 том 1).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2015 року в задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії - відмовлено повністю (а. с. 224-226 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 - відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2015 року - залишено без змін (а. с. 274-278 том 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 - задоволено частково, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 43-45 том 2).

30 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подав до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами. У заяві вказано, що в результаті проведення публічного аукціону з продажу заставного майна, що є предметом іпотеки, погашено заборгованість за кредитом (а. с. 118 том 2).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року провадження у справі закрито. Ухвала є чинною (а. с. 121 том 2).

Квартира, яка належала ОСОБА_1 та була предметом іпотеки, 20 вересня 2018 року вибула з власності ОСОБА_3 та її власником став ОСОБА_6 . У подальшому право власності на квартиру 27 грудня 2019 року перейшло до ОСОБА_4 (а с. 219-221 том 2, а. с. 29-33 том 3).

Крім того, у листопаді 2013 року, тобто до подання заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 , третя особа: Приватна фірма «Квант», про визнання публічних торгів недійсними, скасування протоколу про проведення прилюдних торгів, скасування акту державного виконавця, припинення права власності, визнання права власності.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2018 року у справі № 638/19338/13-ц, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 19 квітня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а. с. 177-186, 247-255 том 2).

Під час розгляду справи № 638/19338/13-ц встановлено, що ОСОБА_1 погашено заборгованість в повному обсязі 14 листопада 2013 року, тобто після проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна предмету іпотеки, які відбулися 25 жовтня 2013 року та переможцем яких став ОСОБА_3 .

Отже, прилюдні торги, на яких реалізовано спірну квартиру, є чинними, недійсними не визнані.

З викладеного вбачається, що на момент подання заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 вже достовірно знав про те, що заочне рішення суду виконане.

Звертаючись 30 жовтня 2017 року до суду із заявою про закриття провадження у справі Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» посилався на те, що в результаті проведення публічного аукціону з продажу заставного майна, що є предметом іпотеки, погашено заборгованість за кредитом; реалізація предмета іпотеки вчинена із додержанням всіх норм, якими врегульована дана процесуальна дія, відтак між сторонами відсутній предмет спору.

Оскільки після скасування заочного рішення під час нового розгляду справи провадження у справі закрито за клопотанням позивача у зв`язку з виконанням цього рішення, то відсутні необхідні умови для повороту виконання рішення.

Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові 26 вересня 2018 року у справі № 641/11590/15-ц, провадження № 61-9228св18.

При цьому, за своєю природою інститут повороту виконання судового рішення передбачає повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. У даній справі предметом заяви ОСОБА_1 є нерухоме майно квартира, яка була предметом іпотеки. Однак, банк як стягувач у виконавчому провадженні отримав лише грошові кошти від її продажу, а не саму квартиру. Законним власником зазначеної квартири став ОСОБА_3 , а в подальшому - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Ці особи не є стягувачами у виконавчому провадженні щодо ОСОБА_1 , набули право власності на нерухоме майно у законний спосіб та на них не покладено обов`язку повернення майна, проданого на прилюдних торгах в ході виконання рішення суду.

У разі задоволення вимоги про поворот виконання заочного рішення суду першої інстанції фактично ОСОБА_4 буде позбавлена права власності, що є неприпустимим у межах розгляду заяви про поворот виконання рішення.

За таких обставин поворот виконання рішення не відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності.

Отже, оскільки квартиру, про яку йдеться у заяві ОСОБА_1 , реалізовано в ході примусових виконавчих дій шляхом проведення прилюдних торгів із визначенням їх переможця та отриманням останнім свідоцтва про право власності, вимоги відповідача про поворот виконання заочного рішення суду є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року, судова колегія відхиляє, оскільки судом першої інстанції ці обставини встановлено, та учасниками справи факт виконання заочного рішення суду не заперечувався. Однак, з урахуванням вищенаведених обставин справи, сам факт виконання судового рішення та подальше закриття провадження у справі саме за заявою позивача з посиланням на виконання рішення суду не є підставою для повороту виконання судового рішення.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 наполягав на тому, що заборгованість погашено не за рахунок продажу спірної квартири, що є підставою для повороту виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року. Заборгованість повністю погашено Приватною фірмою «Квант». Просив з приводу цього допитати свідка ОСОБА_7 , яка займалась виконанням цього судового рішення.

ОСОБА_7 була допитана в суді апеляційної інстанції як свідок та пояснила, що матеріали виконавчого провадження знищені. Щодо того, яким чином виконувалось судове рішення, вона не пам`ятає.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для повороту виконання заочного рішення суду, в тому числі, з урахуванням обставин, встановлених при розгляді справи № 638/19338/13-ц за позовом ОСОБА_1 про визнання публічних торгів недійсними та визнання за ним права власності на квартиру, який залишено без задоволення.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстави для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 08 червня 2021 року.