Справа № 667/2403/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Романенко І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.08.2014 року Комсомольський районний суд м.Херсона виніс рішення, яким зобов`язав ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою площею 550 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 шляхом заборони учиненні перешкод у зведенні огорожі існуючої суміжної межі. 11.09.2015 року ОСОБА_2 не маючи графічних матеріалів земельної ділянки, не маючи акту відведення земельної ділянки, знесла стару існуючу та на свій розсуд збільшила площу своєї земельної ділянки до 563 кв.м. (висновок судового експерта №14/2016), встановивши нову суцільну бетонну огорожу, чим змінила до цього існуючу суміжну межу. 16.09.2015 року розглянув заяву від 31.08.2015 року ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, скасував заочне рішення від 18.08.2014 року та призначив справу в загальному порядку. Домоволодіння АДРЕСА_2 в цілому складається із житлового будинку вказаного на генеральному плані під літерою «А». На схематичному плані від 10.06.1958 року, в якому під літ. «А» - жилий будинок, під літерою «Б» - вбиральня. Загальна площа земельної ділянки 550 кв.м. прямокутної форми з умовними лінійними розмірами, в довжину 25 м. та шириною 22 м. Рішенням виконкому Херсонської ради депутатів робітників №299/15 від 13.08.1969 року АДРЕСА_3 . Всі інші будівлі, прибудови та споруди (гараж літера «Б», літня кухня літера «Г», прибудова літера «а», прибудова літера «г», сарай літера «Д», баня літера «З»), які були збудовані в період 1958-1985 років, не є об`єктами договору купівлі-продажу від 31.12.1985 року, а на час складання договору купівлі-продажу були самовільно збудованими будівлями, прибудовами та спорудами не установленою особою на земельній ділянці, яка їй не надавалася в встановленому законом порядку. Про що свідчить схематичний план з відміткою «самочинне будівництво» від 26.02.1986 року, довідка БТІ від 01.02.2010 року. Гараж (літ. «Б») відсутній в описі належності домоволодіння. В інвентаризаційній справі №11854 КП «ХБТІ» ХОР роком будівництва гаража (літ. «Б») є 1978 рік, на той час діяла ч.5.24 СНиП ІІ-60-75**, яка вимагає: «відстань від гаража до сусідського будинку необхідно бути не менше 7 м або передбачити прибудову гаража до жилого будинку». А гараж (літ. «Б») збудований на відстані 0,84 метри від сусідського житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до п.3.25* ДБН 360-92** - для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на нерухомість та не встановлює межі земельної ділянки, а є виключно документом, що містить основні відомості про об`єкт. Технічний паспорт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , від 06.03.2014 року КП «ХБТІ» ХОР реєстраційний №19409, складений та виданий без укладання договору на виконання робіт, без проведення технічної інвентаризації, не внесений інвентаризаційної справи, в якому відсутня відмітка про самочинне будівництво будівлі гаража (літера «Б») та вказана недостовірна інформація про лінійні розміри та площу земельної ділянки, що є порушенням вимог ч.8 ст.14 Закону України «Про технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна». Завідомо внесена не достовірна інформація про фактичну площу, що підтверджується висновком експерта №14/2016, у випадку встановлення межі між ділянками АДРЕСА_2 та № НОМЕР_1 по стіні гаражу (літ. «Б») площа фактичного землекористування земельної ділянки АДРЕСА_1 становитиме 560 кв.м. На Абрисі від 10.11.2009 року встановлений лінійний розмір 21 м 80 см., між фасадними парканами земельних ділянок АДРЕСА_4 та №79, являють собою поворотні точки розмежувань з суміжною земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 та є фактичною фасадною шириною. Відповідно Абрису від 0.11.2009 року земельна ділянка ОСОБА_2 має лінійні розміри ширина - 21 м. 80 см., Абрис підписаний замовником ОСОБА_2 та останньою написано: «Із технічним описом, розмірами, призначенням приміщень згодна, з розмірами земельної ділянки згодна». На схематичному плані (Додаток 1) до Висновку №14/2016 також вказаний лінійний розмір, який не змінювалися ОСОБА_2 при зведенні неї суцільної бетонної огорожі 11 вересня 2015 року. Це визначена судовим експертом, ширина (між поворотними точками розмежувань суміжних №75, №79 земельних ділянок, від межі АДРЕСА_5 , земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 ) - 21 м. 83 см., яка відповідає розмірам вказаними в Абрисі підписаним ОСОБА_2 (інвентаризаційна справа № 11854 КП «ХБТІ» ХОР аркуш 41). Звідси: (21,80x25,57) + ((0,03х25,57):2) = 557,81 кв. м. площа земельної ділянки АДРЕСА_1 , яка є більшою за площу договору купівлі-продажу жилого будинку, на земельній ділянці 550 кв.м. від 31.12.1985 року. При видачі КП «ХБТІ» ХОР Лашині В.Л. технічного паспорту на житловий будинок, станом на 06.03.2014 року, були також порушені вимоги Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773. Збудований гараж у 1978 році, не установленою особою, на відстані 0,84 м та 11.09.2015 року зведена ОСОБА_2 суцільна бетонна стіна висотою більше двох метрів на відстані 0,56 м, якою ширину своєї земельної ділянки збільшила до 22 м 36 см, завдають незручності в догляді і здійсненні поточного ремонту житлового будинку та фасадної огорожі, що порушує законне право власника домоволодіння АДРЕСА_4 користування, володіння та розпоряджатися власністю. У зв`язку з викладеним, позивач просить прийняти рішення, яким визнати недійсним технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 06.03.2014 року №19409, як такий, що складений та виданий ОСОБА_2 з порушенням законодавчих нормативних актів; прийняти рішення, за яким гараж (літ. «Б»), що збудований по АДРЕСА_1 , вважати об`єктом самочинного будівництва; прийняти рішення, за яким зобов`язати ОСОБА_2 відновити межу яка існувала до порушення законних прав власника домоволодіння АДРЕСА_4 , шляхом знесення зведеної бетонної огорожі, за її рахунок; судові витрати та витрати пов`язані із залученням судового експерта покласти на відповідача.

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 23.04.2014 року відкрито провадження за справою.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.08.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено.

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 16.09.2015 року заочне рішення від 18.08.2014 року скасовано та призначено справу до розгялду.

ОСОБА_1 08.10.2015 року подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, який ухвалою суду від 19.05.2020 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», цивільна справа передана до Херсонського міського суду Херсонської області.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2019 року цивільну справу розподілено судді Майдан С.І.

Ухвалою суду від 14.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 28.05.2021 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою залишено без розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 31.12.1985 року, ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 70,3 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 550 кв.м.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 від 06.03.2014 року, вказаний житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», літ. «Б» - гараж, літ. «Г» - кухня, літ. «З» - баня, №4 яма вигрібна, №2,3 огорожа, №І мостіння, №1 коридор, №2 кухня-їдальня, приміщення І, ІІ, ІІІ, ІV (прибудовані до 05.08.1992 року). Загальна площа будинку 70,3 кв.м., в т.ч. житлова 33,6 кв.м., допоміжна (підсобна) 36,7 кв.м. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 550 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.02.2014 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 132,3 кв.м., в т.ч. житлова 63,3 кв.м., на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №18441061 від 28.02.2014 року. Зазначений житловий будинок складається з: літ. А житловий будинок, літ. Г гараж, літ. В туалет, літ. М альтанка, літ. З, К навіси, літ. Б сарай, №1 водопровід, №2,3,4 огорожа. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 554 кв.м.

Згідно листа Міжрегіонального управління Дергеокадастру у м.Херсоні та Автономній Республіки Крим від 23.03.2016 року №9-2103-99.4-238/2-16 повідомлено, що в архіві технічних документацій Міжрегіонального управління Дергеокадастру у м.Херсоні та Автономній Республіки Крим відсутні технічні документації щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_6 .

Відповідно до листа ДП «Херсонгеоінформ» будь-яких землевпорядних робіт (розробка схем відведення, технічної документації із землеустрою) за адресами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 не проводилася.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №14/2016, складеного 21.07.2016 року ОСОБА_4 , фактична площа (в існуючих на дату проведення дослідження межах з урахуванням припущень, зазначених в дослідницькій частині), по існуючим межам користування, земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 складає 563 кв.м. Фактична площа земельної ділянки не відповідає тій, що, вірогідно, була надана в користування за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу та схематичним планам БТІ площа земельної ділянки складає 550 кв.м., а фактична площа на час обстеження складає 563 кв.м. Документів про відведення вказаної земельної ділянки в користування у встановленому порядку експерту не надано. На даний час перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 550 кв.м., що розташована АДРЕСА_1 з боку користувача суміжної земельної ділянки АДРЕСА_4 відсутні. Збудований гараж знаходиться в межах земельної ділянки площею 550 кв.м., вірогідно, наданої в користування власнику домоволодіння АДРЕСА_1 .

За змістом ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Із змісту ст.48 ЦПК України слідує, що сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. За правилами ст.41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ст.386 ч.2 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливого порушення, якого на момент подання позову немає, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушення його права.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Отже, цивільне законодавство передбачає, що саме власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи судом встановлено, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , є ОСОБА_3 .

За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що саме він є власником житлового будинку АДРЕСА_4 , чим не виконано вимоги ст.12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, за встановлених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю повністю.

Розподіл судових витрат здійснити згідно ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13,76, 81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 08.06.2021 року.

Суддя С.І. Майдан