ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Херсон

Справа №766/4844/20

Провадження №22ц/819/227/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Кутурланова О.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Войцеховської Я.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про передачу майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про передачу майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність.

Позовна заява мотивована тим, що згідно вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2019 року з ОСОБА_1 на користь потерпілого у кримінальній справі ОСОБА_2 стягнута майнова шкода, заподіяна йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричинена пошкодженням належного потерпілому транспортного засобу марки NISSAN X-Trail, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі його ринкової вартості на момент пошкодження.

Пославшись на пункт 9 постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та пункт 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за якими ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 передати йому транспортний засіб марки NISSAN X-Trail, реєстраційний номер НОМЕР_1 , як майно, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави суму судового збору в розмірі 4279,35 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Лошкарьова Ф.А., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що під час розгляду справи суд не встановив вартість спірного транспортного засобу після його пошкодження, а вирішуючи питання про стягнення судового збору обрахував його розмір, виходячи з ринкової вартості автомобілю на час настання дорожньо-транспортної пригоди, до його пошкодження. При цьому, суд не врахував, що транспортний засіб слід визнати фізично знищеним та безпідставно відмовив у задоволенні позову.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Лошкарьов Ф.А. апеляційну скаргу просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Пояснив, що не заперечує проти доповнення судового рішення посиланням на те, що у разі задоволення позову, передача решток автомобіля позивачу має відбуватися лише після виплати ним на користь потерпілого у кримінальній справі ОСОБА_2 заподіяного матеріального збитку.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Собчук О.В. просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Відповідач пояснив, що позивач тривалий час не виконує вирок суду в частині відшкодування йому заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля шкоди. Оскільки транспортний засіб не був визнаний фізично знищеним, у 2019 році він за договором купівлі-продажу відчужив автомобіль на користь третіх осіб.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2019 року у справі № 766/15627/18 встановлено, що 28 серпня 2017 року, близько 09-15 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ssang Yong - Korando» та рухаючись на перехресті Миколаївського шосе та вул. Нестерова в м. Херсоні, а саме, здійснюючи виїзд з вул. Нестерова праворуч на Миколаївське шосе, в напрямку с. Степанівка, проявив неуважність до дорожньої обстановки , порушив вимоги п.п.2.3 б, 16.11 ПДР України, не надав перевагу транспортним засобам, які наближалися до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, а саме автомобілю Nissan X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по Миколаївському шосе, в напрямку с. Степанівка, під керуванням ОСОБА_2 в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, водій автомобіля "Nissan X-Trail" отримав тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Цим вироком ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та останньому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн. без позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди за спричинення тілесних ушкоджень 372300 грн., витрати на ліки 4323,01 грн., на проведення судово-психологічної експертизи 2002 грн., транспортування ТЗ - 1827 грн., зберігання ТЗ - 1632,12 грн., розвантаження - 500 грн., перевезення ТЗ - 850 грн., зберігання ТЗ - 3400 грн., за проведення товарознавчої експертизи 1590 грн., розбору вузлів - 797,99 грн., транспортування ТЗ - 900 грн., вартість матеріальних збитків - 455310,35 грн., поштове відправлення 16,50 грн., моральну шкоду за пошкодження автомобіля - 100000 грн., витрати на правову допомогу - 10000 грн., а всього 946448,97 грн. Речові докази вважати повернутими власникам. Вирок набрав законної сили 19 квітня 2019 року.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_1 є винним у заподіянні ОСОБА_2 майнової шкоди, спричиненою, серед іншого пошкодженням належного відповідачу транспортного засобу. При цьому, суд правильно вказав, що право потерпілої від злочину особи на відшкодування заподіяної шкоди має бути захищено судом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на роз`яснення, що містяться в п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно яких, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Суд вважав, що оскільки заподіяна ОСОБА_2 майнова шкода позивачем не відшкодована, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно положень ст.13 ч.1, 81 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що за договором купівлі-продажу від 14 лютого 2019 року відповідач відчужив належний йому транспортний засіб марки NISSAN X-Trail, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість проданого автомобіля склала 154000,00грн. Наведене свідчить про відсутність у відповідача спірного майна, відносно якого пред`явлений позов, а відтак рішення про відмову у задоволенні позову слід визнати обґрунтованим.

Оскільки матеріали справи не містять експертного висновку щодо вартості автомобіля марки NISSAN X-Trail, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після його пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 серпня 2017 року, колегія суддів вважає за можливе визначити таку вартість на рівні ціни продажу транспортного засобу у розмірі 154000,00грн.

Разом із цим, при розподілі судових витрат у справі в порядку ст.141 ЦПК України, суд першої інстанції обрахував розмір судового збору за звернення до суду із позовом про передачу майна, яке зазнало пошкоджень, виходячи із вартості транспортного засобу в сумі 427935,68грн., яка визначена висновком експертного автотоварознавчого дослідження №АВэ-619 від 23 жовтня 2017 року, та дорівнює його ринковій вартості до пошкодження. З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про неправильний розподіл судових витрат підлягають задоволенню.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на час подання позову та апеляційної скарги, визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору дорівнює 150 відсоткам ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ураховуючи наведене, рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 4279,35грн. слід змінити шляхом зменшення суми, що підлягає стягненню до 1540,00грн. (1% від 154000,00грн.) та повернути ОСОБА_1 частину зайво сплаченого ним, 10 грудня 2020 року, судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4109,03грн. згідно квитанції №ХНРМ-8Е98-ЕЕ2С-9К97 про проведення оплати за подану апеляційну скаргу у загальній сумі 6419,03грн., оскільки необхідний розмір судового збору становив 2310,00грн. (1540,00грн. х 150%).

Керуючись ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін.

Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 4279,35грн. змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню до 1540,00грн.

Зобов`язати фінансовий орган Головне управління Державної казначейської служби України у м. Херсоні Херсонської області повернути ОСОБА_1 частину зайво сплаченого ним, 10 грудня 2020 року, судового збору у розмірі 4109,03грн. згідно квитанції №ХНРМ-8Е98-ЕЕ2С-9К97 про проведення оплати за подану апеляційну скаргу у загальній сумі 6419,03грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 03 лютого 2021 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.В. Кутурланова

Л.А. Приходько