Справа № 522/2294/21
Провадження № 2/522/5458/21
УХВАЛА

25 травня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Середи А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Жукова Тимура Вікторовича про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому заявлено вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення всіх мешканців з житлового приміщення (предмета іпотеки).

04.03.2021 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі № 522/2294/21 в частині позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивоване тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 у справі № 522/13822/15-ц вже вирішено спір між тими ж сторонами та про той же предмет і з тих же підстав. В судовому засіданні 13.05.2021 представником відповідача було доповнено зазначене клопотання додатковими підставами з урахуванням правової позиції Верховного Суду, наведеної у постанові від 03.03.2021 у справі № 522/1792/19.

Дослідивши матеріали справи та клопотання про закриття провадження у справі, суд вважає, що воно підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.12.2007 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» і ТОВ «Альянс-Юг» було укладено кредитний договір № 44/07ю, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 250 000,00 дол. США під 13,2 % річних зі строком повернення до 19.12.2009.

25.12.2017 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, який посвідчений приватний нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юреченко І.П., за умовами якого банку в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Альянс-Юг» ОСОБА_2 передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку з порушенням ТОВ «Альянс-Юг» своїх зобов`язань, ВАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «Альянс-Юг» про стягнення заборгованості. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2010 у справі № 2-1911/10 позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 1 406 118,34 грн заборгованості за кредитним договором. Однак постановою Верховного Суду від 10.04.2019 зазначене рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 06.07.2010 та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 03.08.2016 скасовано й ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. Верховний Суд зазначив, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо виникнення у ПАТ «ВіЕйБі Банк» права задоволення своїх вимог до боржника за кредитним договором шляхом стягнення заборгованості з особи, якою забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором, не відповідають нормам матеріального права. Стягнення судом із іпотекодавця коштів за кредитним договором не відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2017 у справі № 522/13822/15-ц у задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2 , треті особи ТОВ «Альянс-ЮГ», ТОВ «Альянс-Техно» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Суд зазначив, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнувши за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 06.07.2010 (справа № 2-1911/2010) з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором № 44/07ю від 20.12.2007, скористався своїм правом вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 . В зв`язку з чим суд вважав, що задоволення позовних вимог призведе до стягнення на користь кредитора ПАТ «ВіЕйБі Банк» з іпотекодавця ОСОБА_2 подвійної суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. Виходячи з наявності чинного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2010 (справа № 2-1911/2010), суд не вбачав правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк».

17.10.2017 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором від 20.12.2007 № 44/07ю.

13.02.2018 між ТОВ «ФК «Фінмарк» та ОСОБА_3 був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором від 20.12.2007 № 44/07ю.

01.11.2018 ТОВ «Альянс-Юг» припинено, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що кредитний договір від 20.12.2007 № 44/07ю укладений між двома юридичними особами ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ТОВ «Альянс-Юг», а іпотечний договір від 25.12.2007 між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі № 522/1792/19 зазначив, що до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

За таких обставин, вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається з урахуванням суб`єктного складу сторін основного зобов`язання.

Сторонами основного зобов`язання (кредитного договору від 20.12.2007 № 44/07ю) були юридичні особи ВАТ «ВіЕйБі Банк» і ТОВ «Альянс-Юг».

У даній справі предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки, наданої на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, тобто, стосується правовідносин, які є похідними від кредитних правовідносин господарюючих суб`єктів.

ОСОБА_3 не є стороною договору іпотеки, однак він вчинив правочин з набуття права вимоги, зокрема, за договором іпотеки, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 20.12.2007 № 44/07ю.

Таким чином, хоч ОСОБА_3 є фізичною особою, однак відповідно до Закону України «Про іпотеку» набув статусу іпотекодержателя у спірних правовідносинах.

Виходячи зі змісту та підстав поданого позову, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, спір у цій справі між позивачем та відповідачем виник з правовідносин, що стосуються правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з вищенаведеними нормами ГПК України.

Подібну правову позицію наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 910/9362/19 , від 05.05.2020 у справі № 161/6253/15 , від 31.10.2018 у справі № 753/12916/15-ц та Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 522/1792/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача по закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ст.ст. 255, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Жукова Тимура Вікторовича про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі № 522/2294/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в частині позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України буде виготовлено протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено 07.06.2021.