Справа № 564/2965/20
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
позивача не з`явився
представника позивача Больбіна С.С.
відповідач не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/2965/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину
ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.
В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем. За рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13.09.2018 у справі №564/1766/18 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1050 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що у позивача змінився матеріальний стан, заробітної плати не вистачає, догляд за дитиною потребує значних витрат. Оскільки відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, то позивач змушена позичати кошти у друзів та родичів. Відповідач має задовільний стан здоров`я, свої доходи приховує, часто їздить за кордон, має у власності автомобіль Audi A6 2003 року випуску, дозволяє собі вживання алкоголю, що свідчить, на думку позивача, про наявність коштів на своє дозвілля, а тому вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Вказує, що із збільшенням мінімального розміру аліментів збільшились витрати на утримання дитини. Також вказує, що за показами лікаря несе витрати на необхідне дитині ортопедичне взуття, дитина відвідує гурток боротьби, у зв?язку з чим позивач несе витрати на придбання спеціального одягу та взуття та інші фінансові витрати. З часу присудження за рішенням суду аліментів на утримання дитини значно підвищився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, значно подорожчав рівень життя. Просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини, визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред?явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Представник позивача, адвокат Больбіна С.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що вартість життя подорожчала, збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і змінився мінімальний розмір аліментів на дитину. Вказує, що у позивача погіршився матеріальний стан, оскільки їй доводиться більше коштів витрачати на дитину. Просить позов задоволити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.12.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №475.
Малолітній ОСОБА_3 , 2011 року народження, проживає разом з матір?ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Костопільське будинкоуправління» №4259 від 13.10.2020.
Позивач працює касиром відділення №11 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Магнат». Заробітна плата позивача за період з квітня 2020 по серпень 2020 року становила 5000 грн. на місяць, за вересень 2020 5500 грн.
Вказана обставина підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Магнат» від 20.10.2020 №687.
У Костопільському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) перебуває на виконанні виконавчий лист №564/1766/18 виданий 26.06.2018 Костопільським районним судом Рівненської області про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1050 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів станом на жовтень 2020 року становить 9015,54 грн.
Також у Костопільському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) перебуває на виконанні виконавчий лист №564/2184/19 від 17.12.2019 виданий Костопільським районним судом Рівненької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2345,67 грн. та 2000 грн. витрат на правову допомогу. Залишок боргу станом на 02.11.2020 становить 3414,67 грн.
На підтвердження наявних у малолітнього ОСОБА_3 , 2011 року народження захворювань позивачем надано: виданий ТОВ «Медичний центр «Медком» протокол УЗД дослідження від 07.03.2020 вартість якого становить 200 грн.; видані 20.08.2020 ТОВ «Медичний центр «Медком» результати аналізів; видані 15.09.2020 ТОВ «Медичний центр «Медком» результати дослідження крові на ревмопроби; видані 07.03.2020 та 09.03.2020 ТОВ «Медичний центр «Медком» результати аналізів крові; видані 28.10.2020 ТОВ «Медичний центр «Медком» результати обстеження із встановленням діагнозу «тонзиліт»; записи із медичної картки з рекомендованим лікуванням.
На підтвердження придбання позивачем ліків надано квитанції від 30.09.2019 на суму 125,50 грн, на суму 35,40 грн., від 10.10.2019 на суму 79,80 грн. та 139,50 грн, від 11.10.2019 на суму 222 грн, від 29.11.2019 на суму 241,50 грн та 52,90 грн, від 18.01.2020 на суму 197,10 грн, від 06.03.2020 на суму 78,43 грн, від 07.03.2020 на суму 337,90 грн, від 11.03.2020 на суму 103,90 грн, від 12.03.2020 на суму 101,20 грн, від 10.04.2020 на суму 90,50 грн, від 30.09.2020 на суму 506,66 грн та 162 грн, від 18.10.2020 на суму 120,90 грн.
При цьому суд враховує, що придбані за наданими позивачем чеками ліки є препаратами для лікування та профілактики застуди, які придбані у весняний та осінній період. Крім того, у переліку придбаних медикаментів наявні заспокійливі засоби відносно необхідності вживання яких відсутні записи у медичній карті.
Також позивачем надано квитанції: від 09.10.2020 на придбання палітри, акрилових фарб, акварельних фарб, зарядів до кулькових ручок, дитячого рюкзака на загальну суму 507 грн.; від 11.10.2020 на придбання обкладинок, акрилових фарб, канцелярського клею, пензликів на загальну суму 59 грн.; від 14.10.2020 на придбання набору квілінгу та набору інструментів для квілінгу на загальну суму 46 грн.; від 27.10.2020 на придбання пакету, олівців, татунаклейок, наклейок, розмальовки, паперу форматом А4 на загальну суму 228 грн.
01.11.2020 позивачем придбано самокат трюковий вартістю 1150 грн., що підтверджується рахунком, а 17.11.2020 взуття 35 та 36 розміру на суму 2080 грн., що підтверджується товарним чеком №245.
Також позивачем надано письмову розписку громадянина ОСОБА_4 від 30.10.2020, у якій останній вказує, що є тренером з греко-римської боротьби на навчає ОСОБА_3 з 2018 року і по даний час.
Позивачем також надано розписку громадянки ОСОБА_5 , у якій остання вказує, що є вчителем англійської мови, займається вивченням англійської мови учнем ОСОБА_6 два рази в тиждень (понеділок, четвер). Ціна одного уроку одної години 100 грн.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС про зареєстровані транспортні засоби, 27.02.2019 за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль Audi A6, 2003 року випуску. При цьому, зазначено, що вказаний витяг має інформаційний характер та не є офіційним документом.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно дост.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно приписів ч.ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У справах про збільшення розміру аліментів позивач, відповідно до ст.81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більшому розмірі.
Щодо встановленого ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Вказана норма статті Закону набрала чинності 28.08.2018 року (Закон № 2475-VIII від 03.07.2018).
Таким чином, з 28.08.2018 року стягнення аліментів у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку належить до повноважень виконавця.
Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17.
Відтак, доводи позивача про збільшення мінімального розміру аліментів та прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку суд не приймає до уваги, оскільки такі доводи не є підставою для збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів і, крім того, незважаючи на визначений рішенням суду розмір аліментів державним виконавцем нараховуються аліменти у розмірі, що не може бути меншим від визначеного законом мінімального їх розміру 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Щодо доводів позивача про необхідність врахування при вирішенні спору витрат на дитину, пов?язаних з придбанням за показами лікаря необхідного дитині ортопедичного взуття, витрат у зв?язку з відвідуванням дитиною гуртків, канцелярського приладдя, ліків то суд враховує наступне.
Відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
В цілому, надані документи можуть слугувати доказом понесення позивачем додаткових витрат на дитину, які можуть стягуватись за окремою позовною вимогою і обов?язок доказування наявності таких витрат та їх розміру покладено на позивача.
Проте, вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину позивачем не заявлено.
Більше того, суд враховує, що витрати, які несе позивач на придбання канцелярських товарів, оплату послуг репетитора співрозмірні із стягуваним розміром аліментів, а доказів понесення будь-яких витрат на заняття боротьбою суду не надано.
При цьому суд не враховує доводи позивача щодо наявної у відповідача можливості придбавати алкоголь для свого дозвілля з посиланням на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 03.04.2020 у справі №564/124/20, оскільки вказана постанова роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень, є знеособленою і не є належним доказом на підтвердження доводів позивача про покращення матеріального становища відповідача та наявність підстав для збільшення розміру аліментів.
Суд також не приймає до уваги доводів позивача про покращення матеріального становища відповідача з посиланням на наявність у останнього у власності автомобіля, оскільки спосіб набуття відповідачем у власність вказаного автомобіля не встановлено і позивачем не доведено.
Відтак, в супереч положенням ст.192 Сімейного кодексу України, позивачем не надано належних та допустимих доказів зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інших підстав, передбачених ст.192 СК України для збільшення розміру аліментів.
Крім того, з наявного у вільному доступі в Єдиному державному реєстру судових рішень рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 13.09.2018 у справі №564/1766/18 судом встановлено, що звертаючись у 2018 році до суду з позовом про збільшення розміру аліментів позивач, вказувала, що, зокрема, після розірвання шлюбу та постановлення судом рішення про збільшення у 2016 році розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 у неї змінився матеріальний стан, оскільки постійного доходу вона немає, перебивається тимчасовими заробітками і фактично син знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач встановлений судом розмір аліментів сплачує, проте коштів в сумі 600 грн. недостатньо для належного забезпечення дитини.
Разом з тим, з наявної в матеріалах справи довідки ТОВ «ФК «Магнат» від 20.10.2020 №687 вбачається, що позивач працює касиром відділення №11 Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Магнат» і її заробітна плата за період з квітня 2020 по серпень 2020 року становила 5000 грн. на місяць, за вересень 2020 5500 грн.
Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що відсутні докази погіршення матеріального становища позивача у порівнянні із 2018 роком.
Також з наявного у вільному доступі в Єдиному державному реєстру судових рішень рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 05.11.2019 у справі №564/2148/19 судом встановлено, що позивач вже стягувала додаткові витрати на дитину, а саме не лікування у 2019 році. При цьому, що стосується позовних вимог в частині стягнення половини витрат на купівлю рюкзака дитячого, одягу, канцелярських товарів для навчання та взуття і одягу суд зазначив, що дані витрати не викликані особливими обставинами, що передбачені статтею 185 СК України, та відносяться до витрат на утримання дітей за рахунок присуджених аліментів за загальними нормами СК України про стягнення аліментів та відмовив позивачу у задоволленні вимог у цій частині.
Враховуючи викладене суд дійшов переконливого висновку, що позовні про збільшення розміру аліментів є необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 /двадцяти/ днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного заочного судового рішення 04.02.2021.

СуддяВ. В. Левчук