КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 760/16676/19; 760/34269/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5947/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.; Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

08 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа №2-1038/11, виданого 18 січня 2012 року та на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконанняв цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення, -

В С ТА Н О В И В :

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру, виселення та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Виселено ОСОБА_1 із всіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру, виселення та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача: Відділ опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача: Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємицею за законом четвертої черги, визнання права власності на спадкове майно, визнання договору дарування об`єкта нерухомості та свідоцтва про право власності на спадщину на це майно недійсними - відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.11.2011 року, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2012 року, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 рокута ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2011 року залишено без змін.

На виконання рішення суду Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2011 рокупо справі №2-1038/11, 18.01.2012 року було видано представнику позивача ОСОБА_3 двавиконавчі листи.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року, замінено сторону виконавчого провадження, стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 в частині вимог про виселення ОСОБА_1 з усіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири АДРЕСА_1 .

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2-1038/11 від 18 січня 2012 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на виконанні перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1038/11 виданого 18 січня 2012 року Солом`янським районним судом міста Києва на підставі рішення суду від 10 березня 2011 року в частині виселення ОСОБА_1 із всіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири АДРЕСА_1 .

Зазначає, що 26 лютого 2019 року судом було частково задоволено її заяву про заміну сторони виконавчого провадження, замінено стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 в частині вимог про виселення ОСОБА_1 з усіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири АДРЕСА_1 .

Вказує, що 15 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову в рамках ВП №30749950 про повернення виконавчого документа стягувачу, копію постанови та оригінал виконавчого листа повернуто ОСОБА_3 , проте зазначений документ було втрачено при пересилці.

З огляду на вищенаведене просилавидати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року заяву задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа №2-1038/11 виданого 18 січня 2012 року про виселення ОСОБА_1 із всіма залежними від неї особами /дітьми/ з квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 02 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа №2-1038/11, виданого 18 січня 2012 року вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначила, що стягувачем не надано доказів втрати виконавчого листа, а судом першої інстанції не встановлено цієї обставини.

Вважає, що твердження ОСОБА_2 про його втрату під час пересилання з відділу ДВС є припущенням, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у якій заявник просить поновити строк на пред`явлення дубліката виконавчого листа № 2-1038/11 до виконання, як такий, що пропущений із поважних причин, мотивуючи заяву тим, що була відсутня змога пред`явити виконавчий лист до виконання у строк, оскільки виконавчий лист було видано 18.01.2012 року, а дублікат виконавчого листа видано 16 вересня 2019 року, таким чином, стягувач позбавлена можливості реалізувати своє право на звернення судового рішення до виконання.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2020 року заяву ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі № 2-1038/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк пред`явлення до виконання дублікату виконавчого листа №2-1038/11 про виселення ОСОБА_1 із всіма залежними від неї особами /дітьми/ з квартири АДРЕСА_1 , виданого на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 14 травня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку на пред`явлення до виконання дублікату №2-1038/11, виданого 18 січня 2012 року вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що поновлення ОСОБА_2 процесуального строку на пред`явлення виконавчого документу на виконання можливе лише за наявності підтвердження заявником (стягувачем) належними та допустимими доказами обставин, поважності пропуску встановленого законом трирічного строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання - за весь період порушення строку.

Вважає, що заявник (стягувач) не навела об`єктивних обставин підтверджених доказами, які б давали підстави для висновку про наявність поважних причин ОСОБА_2 пропуску встановленого процесуальним законом строку для звернення до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення дублікату виконавчого листа №2-1038/11 від 18.01.2012 року, протягом 97 календарних днів, а саме у період з 02.09.2019 року (дати набрання чинності ухвали суду першої інстанції) по 18.12.2019 року (дату звернення до суду із заявою про поновлення строку).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року по цивільній справі № 2-1038/11 позов ОСОБА_3 (попередній стягувач) до ОСОБА_1 про усунення перешкод в здійсненні права власності на квартиру, виселення та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди позивачу у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 зі всіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири (а.с. 191-193 т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2011 року, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року залишено без змін (а.с. 251-253 т. 1).

На виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року по справі № 2-1038/11, 18 січня 2012 року було видано представнику позивача два виконавчі листи (а.с. 258 т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2012 року, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 листопада 2011 року залишено без змін(а.с. 286-287 т.1).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року, замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_2 в частині вимог про виселення ОСОБА_1 з усіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13-15 т. 4).

Відповідно до листа Солом`янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 09.04.2019 року, вих. № 20760, що є у матеріалах справи № 2-1038/11, вбачається, що на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження ВП № 30749950 та ВП № 30749726 по виконанню виконавчих листів № 2-1038/11, виданих 18 січня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва, про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 , у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_1 зі всіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири АДРЕСА_1 , що надійшли до Відділу на виконання 19 січня 2012 року.

15 червня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП № 30749950 (про висилення) (а.с. 27 т. 4).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року видано дублікат виконавчого листа №2-1038/11, виданого 18 січня 2012 року про виселення ОСОБА_1 із всіма залежними від неї особами /дітьми/ з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 32-33 т. 4).

22 жовтня 2019 року ОСОБА_2 отримала дублікат виконавчого листа, виданий Солом`янським районним судом м. Києва, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 38 т. 4).

Задовольняючи заяви про видачу дублікату виконавчого листа №2-1038/11 та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд першої інстанції виходив з обґрунтованості таких заяв, обставини, на які посилається заявник, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Статтею 21 Закону України "Провиконавче провадження" в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, зокрема, виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону Українивід 02 червня 2016 року №1404-VIII "Провиконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону Українивід 02 червня 2016 року №1404-VIII "Провиконавче провадження" свідчить, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом. Цим пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №640/4782/15-ц, від 14 серпня 2019 року у справі №464/3644/18-ц.

Статтею 12 цього Закону передбачено, зокрема, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Провиконавче провадження" у цій же редакції виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до частини 4-5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючійредакції передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, після повернення виконавчого листа стягувачу, ОСОБА_3 виконавчий лист не отримував, в матеріалах справи він також відсутній, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що виконавчий лист втрачено.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 07 червня 2019 року звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, в межах трирічного строку.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 після отримання 16 вересня 2019 року дубліката виконавчого листа, подано його до виконання проте виконавцем відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з пропуском строку для пред`явлення його до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що стягувачем не надано доказів втрати виконавчого листа, а твердження ОСОБА_2 про його втрату під час пересилання з відділу ДВС є припущенням, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебували виконавчі провадження № 30749950 та № 30749726 по виконанню виконавчих листів № 2-1038/11, виданих 18 січня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_1 зі всіма залежними від неї особами (дітьми) з квартири АДРЕСА_1 , що надійшли до Відділу на виконання 19 січня 2012 року.

15 червня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 30749950 (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування) (а.с. 27 т. 4).

Однак, матеріали справи не містять доказів які б підтверджували факт направлення виконавчого листа від виконавчої служби стягувачу та отримання останнім інформації про такі дії. Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києвізазначених доказів не навів.

Частиною І статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» № 606- XIV, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкрити виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, належним доказом підтвердження, надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, разом з направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення тарекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61 -2884св 18), від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-й (провадження № 61-894св17), від 21 березня 2018 року у справі № 6-676/10 (провадження № 61-5166св18), від 24 квітня 2018 року у справі № 161/1441/14-ц (провадження № 61-835св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 2- 1976/10 (провадження № 61-22036св18).

Щодо посилання апелянта про неповідомлення її судом першої інстанції про розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа, чим порушено її право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч. 1, 2 статті 128 ЦПК України, суд викликає учасників страви у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка с не обов`язковою.

Відповідно до вимог пп. 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України, яка регламентує порядок розгляду заяв про видачу дубліката виконавчого документа, виклик сторін в судове засідання та їх повідомлення не є обов`язковим.

Щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 отримала дублікат виконавчого листа лише 02 вересня 2019 року, тому вважав за необхідне поновити такий строк.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, враховуючи, що із заявою про видачу дублікату виконавчого листа ОСОБА_2 звернулась в межах трирічного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тривалий розгляд цього питання судом виник не з її вини.

Згідно з ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції прозахист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, колегія суддів вважає, що ухвали про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа постановлені з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржувані ухвали слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року - залишити без змін.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів в частині видачі дублікату виконавчого листа.

Повний текст постанови виготовлений 10 червня 2021 року.

Головуючий

Судді