Житомирський апеляційний суд
Справа №278/946/21 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є.О.
Категорія 3 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/946/21за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Грубіяна Є.О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Мартинюк Д.В., звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку площею 2,39 га, кадастровий номер :01:000:0703, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

19 березня 2021 року їй стало відомо про те, що власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_3 , яка придбала дане нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 15 липня 2020 року. Від імені продавця вказаної земельної ділянки договір підписав ОСОБА_4 .

Заявник вказує, що ОСОБА_2 не мала наміру укладати договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки із ОСОБА_5 та не уповноважувала ОСОБА_4 , з яким вона не знайома, укладати від її імені будь-яку угоду.

Таким чином, з метою захисту порушеного права власності ОСОБА_2 до суду буде поданий відповідний позов. Однак, на даний час виникла необхідність вжити заходи забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене, представник ОСОБА_2 просив накласти арешт на земельну ділянку площею 2,39 га, кадастровий номер :01:000:0703 та встановити заборону щодо її забудови, зміни цільового призначення, поділу, приєднання, передачі в заставу, іпотеку, укладання договорів суперфіцію, емфітевзису, інвестування, спільної діяльності та інших договорів та правочинів, щодо цієї земельної ділянки.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Мартинюк Д.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, - про задоволення заяви про забезпечення позову.

Зокрема, зазначає, що мотивувальна частина ухвали містить суперечливі висновки суду першої інстанції, а саме: у четвертому абзаці ухвали суд вказав про наявність підстав для забезпечення позову, водночас в подальшому суд зазначив про те, що заява не підлягає до задоволення.

Також стверджує, що у заяві чітко вказані підстави для забезпечення позову й обгрунтовано необхідність накладення арешту на спірну земельну ділянку, а також встановлення заборони щодо її забудови, зміни цільового призначення та укладання стосовно вказаного нерухомого майна будь-яких цивільно-правових угод. При цьому, суду надано всі необхідні докази, які підтверджують належність цієї земельної ділянки ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що позов про захист права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку не поданий до суду, оскільки на даний час виникла необхідність в отриманні відповідних доказів. Враховуючи ту обставину, що ця земельні ділянка протиправно вибула з власності ОСОБА_2 , необхідно застосувати заходи забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України, зокрема, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та ( або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У ч.3 ст. 150 ЦПК України закріплене правило про те, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в разі невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачеві розпоряджатися певним майном чи здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обгрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Подавши заяву про забезпечення позову до пред`явлення позовних вимог й усвідомлюючи необхідність пред`явлення відповідного позову протягом 10 днів з дня постановлення ухвали суду, заявник мав процесуальну можливість і був зобов`язаний звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Виконання вимог ч.4 ст.152 ЦПК України надало б суду можливість об`єктивно оцінити наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову, пересвідчитись в тому, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.

В судовому засіданні встановлено, що відповідна позовна заява до суду не була подана ОСОБА_2 . Отже, вказані заявником обставини не підтверджують дійсного існування спору, предметом якого є земельна ділянка площею 2,39 га, кадастровий номер :01:000:0703, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Посилання представника ОСОБА_2 на ту обставину, що мотивувальна частина ухвали суду першої інстанції містить протилежні за змістом висновки, не є підставою для її скасування, оскільки усунення вказаного недоліку судового рішення можливе у спосіб, передбачений ст. 269 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: