Справа 749/398/21
Номер провадження 2-з/749/4/21
10 червня 2021 року м. Сновськ
Суддя Щорського районного суду Чернігівської області Кравчук М. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення її позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
01.12.2020 р. приватним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 1261, 84 грн., про визначення мінімального розміру витрат виконавчого провадження у розмірі 669, 00 грн.
17.02.2021 р. приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була направлена за місцем роботи боржника до ФОП ОСОБА_2 .
На підставі вказаної постанови з ОСОБА_1 щомісячно утримується 20 % її доходів.
Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис винесено з порушенням вимог законодавства та за відсутності розрахунку заборгованості не можливо стверджувати про її безспірність.
Також просить врахувати , що позивач має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , якого виховує сама, отримує мінімальний розмір заробітної плати, а також що станом на 18.05.2021 р. утримана сума становить 2898, 00 гривень, що є суттєвою для бюджету позивача, черговість відрахувань із заробітної плати.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши додані до неї докази суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404 (далі Закон № 1404) виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18 зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).
Також Верховний Суд у вищевказаній постанові зазначив, що на стадії виконавчого провадження виконавчий документ виданий на підставі рішення суду, прирівнюється до напису нотаріуса.
Судом встановлено, що позовні вимоги позивача не містять вимог зобов`язального характеру (у разі повного або часткового задоволення позову в межах позовних вимог рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню), що нівелює істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду за результатами розгляду справи по суті спору.
Зокрема, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, у цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).
З цих підстав, суд відхиляє таку підставу для вжиття заходів забезпечення позову як істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.
Аналогічно, спосіб захисту, визначений позивачем, як ефективний, у вигляді визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є вичерпним, не підлягає довільному тлумаченню та у випадку задоволення позову повністю реалізується судовим рішенням, що набере законної сили, та, відповідно, стягнення за виконавчим документом у ході судового розгляду не має жодного впливу на ефективність захисту у випадку задоволення позову.
Щодо поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача суд звертає увагу на таке.
Чернігівський апеляційний суд у постанові від 19.05.2021 р. у справі 749/245/21, скасовуючи ухавалу суду першої інстанції (головуючий суддя Кравчук М. В.) у аналогічних правовідносинах висловився про те, що у разі не зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні на час розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, це може призвести до незаконного стягнення при примусовому виконанні оскаржуваного виконавчого напису грошових коштів у позивача. Крім того, у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи судом виконавцем буде примусово стягнуто з доходів позивача заборгованість, то у останнього є обґрунтовані побоювання про неможливість ефективно захистити свої права у межах цього судового провадження, що також може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів при новому зверненні до суду, а відтак, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд зазначає, що положеннями ст. 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Наявність у особи вказаного права не становить предмет доказування у даній справі, оскільки в межах даного спору про захист цього права позивач не зверталась, відтак питання неможливості чи утруднення поновлення порушеного права судом не досліджується за критерієм наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
В той же час, законний інтерес відображає легітимне прагнення свого носія до фактичної (соціальної) можливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
ОСОБА_1 має на утриманні дитину ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , довідкою Сновської міської ради № 157 від 10.02.2021 р.
Відтак процедура стягнення у виконавчому провадженні має безпосередній вплив на законний інтерес позивача в якості мети реалізації права на своєчасне одержання винагороди за працю, спрямований на задоволення своїх потреб та потреб дитини у реальному часі життєдіяльності з прогнозованим моментом отримання заробітної плати у повному обсязі.
Зволікання з отриманням заробітної плати у повному обсязі засвідчує обґрунтовану неможливість поновлення законного інтересу позивача утримувати себе та своїх дітесвою дитину в режимі реального часу, незалежно від кількості судових та позасудових процедур, що будуть спрямовані на повернення стягнутих сум заробітних плат у випадку задоволення позову.
Тотожних за ступенем невідворотності порушень інтересів відповідача за критерієм балансу інтересів судом не встановлено, оскільки інтереси (потреби) дитини позивача значно превалюють над майновим інтересом юридичної особи, з огляду на що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
Питання розподілу судових витрат щодо розгляду заяви про забезпечення позову має бути вирішено судом за наслідками розгляду справи по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 247, 261, 353 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення її позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернігівського апеляційного суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя М. В. Кравчук