Єдиний унікальний номер 751/2596/20
Номер провадження 2/728/95/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2021 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря судового засідання - Горбач Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі цивільну справу:

за позовом ОСОБА_1

до

відповідачів Чернігівської обласної прокуратури,

Головного управління Національної поліції в Чернігівській області,

Державної казначейської служби України

вимоги позивача: про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду

учасники справи:

від позивача - адвокат Кутуков С.О. (ордер серії СВ № 1007181)

від відповідача-1 - Назаренко Ю.В. (довіреність від 29 грудня 2020 року № 15/3/2-1474-20)

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І.Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.

А. Позиція позивача.

1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до прокуратури Чернігівської області (далі відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі відповідач-2), Державної казначейської служби України (далі відповідач-3) з вимогою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

2. Позов обґрунтував тим, що вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 2 серпня 2016 року його було визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК).

3. Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у висунутому обвинуваченні за частиною першою статті 263 КК у зв`язку з недоведенням його винуватості у вчиненні вказаного злочину та виправдано.

4. З моменту незаконного огляду його домоволодіння і до 12 серпня 2019 року позивача незаконно та безпідставно притягували до кримінальної відповідальності і він перебував під слідством та судом та змушений був доводити свою невинуватість.

5. Це становище завдало йому та його сім`ї значних моральних страждань та душевного болю.

6. Крім того, з позивача були примусово стягнуті процесуальні витрати.

7. Виходячи з викладених обставин позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь відшкодування майнової шкоди та моральну шкоду.

Б. Позиція відповідача-1.

8. Відповідач-1 надіслав відзив на позовну заяву (Т.1. а.с.232-238) в якому позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

9. Вважає, що прокуратура Чернігівської області є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України, таким чином суб`єктом відповідальності є держава, а не конкретний орган прокуратури.

10. Крім того, прокуратура Чернігівської області процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні не здійснювала, слідчі дії не вчиняла, а тому підстави залучення її до участі у справі в якості співвідповідача є необґрунтованими.

11. Вважає, що позивачем в заявленому позові не наведено конкретних і суттєвих обставин, в чому саме виражається завдана моральна шкода та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань.

12. Також відповідач-1 вважає, що відсутні обґрунтовані нормативно-правові підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення сплачених ним процесуальних витрат, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували їх сплату.

В. Позиція відповідача-2.

13. Відповідач-2 при першому судовому розгляді надіслав відзив на позовну заяву (Т.1. а.с.84-86) в якому позов не визнав, вважає його необґрунтованим нормами матеріального та процесуального права та просить відмовити в його задоволенні.

14. Так, вважає, що дії співробітників поліції щодо огляду місця події є законними, не оскаржувались у передбаченому законом порядку та не визнані протиправними.

15. Протягом досудового розслідування позивач та його захисник не оскаржували повідомлення про підозру у передбаченому законом порядку, погоджувались із формулюванням повідомлень про підозру та не мали претензій до дій органу досудового розслідування.

16. Посадові особи слідчих підрозділів органу поліції не приймають участь у кримінальному провадженні на стадії судового розгляду і до їх роботи на даній стадії взагалі неможливо звернення будь-яких претензій.

17. Щодо стягнення моральної шкоди, відповідач-2 вважає, що наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб слідчого підрозділу та спричиненням моральної шкоди позивачу не доведена.

Ґ. Позиція відповідача-3.

18. Відповідач-3 при першому судовому розгляді надіслав відзив на позовну заяву (Т.1. а.с.118-120), в якій позов не визнав в повному обсязі, виходячи з наступного.

19. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, дії відповідача-3 відносно позивача незаконними не визнано, тому відповідно до чинного законодавства воно не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів.

20. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави.

21. Також відповідач-3 вважає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та тяжкими фізичними та моральними стражданнями, на які посилається відповідач.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

22. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 8 грудня 2020 року (Т.1. а.с.211-217) справу направлено на новий розгляд за встановленою законом підсудністю до Бахмацького районного суду Чернігівської області.

23. Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року (Т.1. а.с.221-222) справу прийнято до розгляду.

24. Представник позивача при першому судовому розгляді надіслав відповідь на відзив відповідача-2 (Т.1. а.с.107-110), в якій зазначив, що в судовому рішенні касаційної інстанції зазначено про наявність істотних порушень кримінального процесуального закону, допущених органом досудового розслідування під час збирання доказів у даній справі. Також позивач не мав можливості оскаржити повідомлення про підозру у зв`язку із тим, що така процедура не була передбачена законом.

25. Крім того представник позивача при першому судовому розгляді надіслав відповідь на відзиви відповідача-1 та відповідача-3 на позовну заяву (Т.1. а.с.123-127), в якій зазначив, що управління наявними коштами Державного бюджету України, зокрема безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України.

26. Вважає, що Державна казначейська служба України та прокуратура Чернігівської області є належними відповідачами по справі і розмір шкоди доведений належними доказами.

27. Згідно із наказами Офісу генерального прокурора (Т.2 а.с.1-3) було перенайменовано відповідача-1 Прокуратуру Чернігівської області в Чернігівську обласну прокуратуру без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб, що враховується Судом при розгляді справи.

ІІІ. Пояснення учасників справи.

28. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві (див. пункти 1-7).

29. Представник відповідача-1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з мотивів викладених у відзиві (див. пункти 8-12).

30. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.

31. 14 грудня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за № 0000487 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК, що підтверджується відповідним витягом з кримінального провадження (Т.1. а.с.24).

32. Згідно із протоколом огляду місця події від 14 грудня 2015 року (Т.1. а.с.22-23) в будинку ОСОБА_1 було виявлено та вилучено 24 предмети, схожих на набої до нарізної вогнепальної зброї.

33. За змістом письмової згоди від 14 грудня 2015 року (Т.1. а.с.21) позивач надав дозвіл працівникам поліції оглянути своє господарство, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

34. А згідно із повідомленням про підозру (Т.1 а.с.25) 30 грудня 2015 року слідчий СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області Ковтун Г.В. повідомив ОСОБА_1 про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК.

35. Повідомленням про завершення досудового розслідування (Т.1 а.с.26) підтверджується повідомлення ОСОБА_1 про завершення досудового розслідування.

36. Протоколом про відкриття та надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 21 січня 2016 року (Т.1 а.с.27) підтверджується, що ОСОБА_1 та його захиснику надано доступ до матеріалів досудового розслідування № 0000487.

37. 21 січня 2016 року прокурором Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури Садовським А.І. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за частиною першою статті 263 КК (Т.1 а.с.28).

38. Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 2 серпня 2016 року (Т.1 а.с.39-40) ОСОБА_1 визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК і призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

39. На підставі статті 75 КК обвинуваченого ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік.

40. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 535 грн. 98 коп. (п`ятсот тридцять п`ять гривень 98 копійок) в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судово-балістичних експертиз.

41. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року (Т.1 а.с.41-44) вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 2 серпня 2016 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

42. Згідно з квитанцією АТ «Ощадбанк» № 14 від 16 січня 2017 року (Т.1 а.с.47) ОСОБА_1 сплачено на користь держави 658 грн. 50 коп. (шістсот п`ятдесят вісім гривень 50 копійок).

43. Згідно із постановою про закінчення виконавчого провадження № ВП 53206044 з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто 535 грн. 98 коп. та виконавчий збір у розмірі 53 грн. 60 коп., витрати на проведення виконавчих дій (Т.1. а.с.48).

44. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року (Т.1 а.с.45-46) скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року щодо ОСОБА_1 і призначено новий розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

45. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 29 листопада 2017 року (Т.1. а.с.50-52) вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 2 серпня 2016 року відносно ОСОБА_1 - скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

46. Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2018 року (Т.1. а.с.16-20) ОСОБА_1 визнано невинуватим у висунутому обвинуваченні за частиною першою статті 263 КК у зв`язку з недоведенням його винуватості у вчиненні вказаного злочину та виправдано.

47. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року (Т.1. а.с.12-15) апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2018 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

48. Згідно довідок Сумського національного аграрного університету № 453, 454 від 3 вересня 2015 року (Т.1.а.с.55) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у 2015 році вступили до вказаного навчального закладу і навчаються на 1 курсі денного відділення факультету агротехнологій та природокористування ОКР «Бакалавр». Термін закінчення навчання 30 червня 2017 року.

49. Згідно із дипломом спеціаліста серії НОМЕР_1 (Т.1. а.с.56) ОСОБА_4 закінчила у 2016 році Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя та здобула кваліфікацію Філолог. Вчитель мови (німецької, англійської) і зарубіжної літератури.

V. Оцінка Суду.

50. Між сторонами виник спір в якому позивач заявив вимоги про відшкодування шкоди у зв`язку із його незаконним засудженням (див. пункти 1-7).

51. Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог у зв`язку із тим, що в їх діях відсутня вина в тому, що позивач був засуджений, а також він не довів, який причинний зв`язок між його засудженням і діями відповідачів та розмір шкоди (див. пункти 8-21).

52. В спірних правовідносинах необхідно встановити:

1. чи мало місце незаконне притягнення позивача до кримінальної відповідальності;

2. чи була йому заподіяна у зв`язку із цим шкода;

3. чи підлягає вона відшкодуванню і в який спосіб;

4. який розмір такої шкоди.

53. Отже, в ситуації, що розглядається позивачу було повідомлено про підозру і він був засуджений згідно обвинувального вироку (див. пункти 31-41).

54. В подальшому позивача визнано невинуватим у висунутому обвинуваченні за частиною першою статті 263 КК у зв`язку з недоведенням його винуватості у вчиненні вказаного злочину та виправдано (див. пункти 44-47).

55. Тобто позивача було притягнуто до кримінальної відповідальності, що пізніше було визнано незаконним, а тому в силу статті 56 Конституції України та статей 22, 23, 1166, 1167, 1176 Цивільного кодексу України (далі ЦК) це є підставою для відшкодування шкоди за рахунок держави.

56. В свою чергу спеціальний Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР (далі Закон від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР) встановлює випадки, умови та порядок відшкодуванням шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

57. При цьому право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, в тому числі, і у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (пункт 2 частини першої статті 2 Закону від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР).

58. У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається) моральна шкода та інші суми (пункти 3-4 статті 3 Закону від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР).

59. Далі Суд звертає увагу, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (пункт 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41 (далі Порядок)).

60. Специфіка даних правовідносин свідчить про те, що сам факт притягнення особи до кримінальної відповідальності завдав їй страждань, це призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань, інших негативних наслідків морального характеру.

61. Окрім іншого, в даному випадку, Суд враховуючи співвідношення категорій «моральна шкода» і «здоров`я», вирішуючи питання про існування факту заподіяння моральної шкоди позивачу і пов`язуючи її із станом здоров`я позивача, вважає за обов`язкове звернутись до визначення поняття «здоров`я», яке наведено в Статуті (Конституції) Всесвітньої Організації Охорони Здоров`я, де міститься положення про те, що здоров`я є станом повного фізичного, душевного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичні дефекти.

62. Наведене є свідченням порушення у позивача душевного благополуччя, стану здоров`я, що в свою чергу є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди.

63. Окремо Суд наголошує, що виходячи із загальних підстав відповідальності за завдану моральну шкоду в правовідносинах по її відшкодуванню встановлюється «презумпція заподіяння моральної шкоди», а особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини (абзац 3 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (далі Постанова Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року).

64. Тобто в даних правовідносинах саме на відповідачів, а не на позивача покладається обов`язок по доведенню відсутності факту заподіяння моральної шкоди, у зв`язку із чим їх позиція про те, що позивач не обґрунтував наявність заподіяння моральної шкоди, Судом не приймається.

65. Виходячи з викладеного Суд вважає, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди знайшов своє підтвердження в матеріалах справи і відповідачами він не спростований.

66. Щодо суми відшкодування моральної шкоди, то Суд враховує, що при визначенні її розміру, він має визначатись відповідно до вимог частини третьої статті 13 Закону від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР, який встановлює мінімальні гарантії при відшкодуванні шкоди і яка залежно від обставин справи може бути збільшена.

67. Так, згідно із даною нормою Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

68. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

69. Крім того, в абзаці 2 пункту 14 вказаної Постанови, судам роз`яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

70. Наведене спростовує позицію відповідачів щодо відсутності їх вини, як підстави для відмови в задоволенні позову (див. пункти 8-21,51).

71. А з урахуванням наведеного вище (див. пункти 66-69) розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи Судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

72. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 2 грудня 2015 року № 6-2203цс15.

73. Позивач обґрунтовуючи розмір моральної шкоди зазначив, що кримінальне провадження було відкрито 14 грудня 2015 року і закінчилося 12 серпня 2019 року, тобто тривало 43 місяці (Т.1. а.с.7), у зв`язку із чим, враховуючи вказаний строк просив визначити розмір моральної шкоди в розмірі 350 000 грн. 00 коп. (триста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

74. Представник відповідача-2 висловив заперечення, що вказаний строк необхідно рахувати з 30 грудня 2015 року, тобто з часу повідомлення про підозру.

75. Проте, такі заперечення не мають правового значення, оскільки не впливають на кількість місяців, протягом яких позивач перебував під слідством та судом, яка становить 43 місяці.

76. У 2021 році розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» становить 6000 грн. 00 коп. (шість тисяч гривень 00 копійок).

77. А тому, Суд визначаючи розмір моральної шкоди, враховує мінімальні межі встановлені Законом в даному випадку, виходить із ступеня тяжкості діяння, яким було заподіяно шкоду та шкідливості наслідків спричинених цим діянням, глибини, тривалості страждань, обставин справи і виходячи із принципу справедливості та розумності, вважає за можливе визначити розмір морального відшкодування в сумі 258 000 грн. 00 коп. (двісті п`ятдесят вісім тисяч гривень 00 копійок), що в даних правовідносинах на думку Суду є достатнім відшкодуванням для позивача.

78. Такий розмір моральної шкоди гарантований Законом від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР (6000 х 43 = 258000) і є достатнім в спірних правовідносинах.

79. Також відповідно до пункту 3 статті 3 вказаного Закону, пункту 10 Порядку підлягають поверненню судові витрати та інші витрати сплачені позивачем (див. пункт 42-43).

80. Окремо Суд звертає увагу, що особливість даних правовідносин свідчить, що саме держава має відшкодовувати шкоду, завдану громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю правоохоронних органів, оскільки вони діють від імені держави.

81. А згідно із статтею 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операції з коштами державного бюджету.

82. Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215).

83. В свою чергу відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 Закону від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР, провадиться за рахунок коштів державного бюджету (частина перша статті 4).

84. Законами України про державний бюджет України на відповідний рік встановлено, що ці виплати здійснюються із державного бюджету України Державним казначейством України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

85. Отже, в даній ситуації відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду здійснюється Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

86. Таким чином Суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути заподіяну шкоду за рахунок Державного бюджету України.

87. Проте, Суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи із роз`яснень викладених в абзаці 3 пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» № 14 від 18 грудня 2009 року у резолютивній частині рішення, окрім іншого, повинно бути зазначено висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено), а тому враховуючи особливості даних правовідносин, специфіку відповідальності держави за своїми зобов`язаннями та те, що Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів (статті 56, 62), в резолютивній частині судового рішення необхідно зазначити про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача-1 та відповідача-2.

88. Виходячи з вищевикладеного, Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 658 грн. 50 коп. (шістсот п`ятдесят вісім гривень 50 копійок) в рахунок відшкодування майнової шкоди та 258 000 грн. 00 коп. (двісті п`ятдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог до Державної казначейської служби України про стягнення 92 000 грн. 00 коп. (дев`яносто три тисячі 00 копійок) - відмовити.

4. В частині позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду до Чернігівської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач-1: Чернігівська обласна прокуратура, місцезнаходження вулиця Князя Чорного, б. 9, м. Чернігів, індекс 14000, .

Відповідач-2: Головне управління національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження проспект Перемоги, б. 74, м. Чернігів, індекс 14000, .

Відповідач-3: Державна казначейська служба України, місцезнаходження вулиця Бастіонна, б. 6, м. Київ, індекс 01601, .

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко