Справа № 346/1091/21
Провадження № 2/346/840/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді: Махно Н.В.

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

представника позивача: Сліпко В. М.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайого суду Івано-Франківської області справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання прав забудовника,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Коломийського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання прав забудовника. Позовна заява обґрунтована тим, що 24 липня 1993 р. між сторонами зареєстровано шлюб. 19 листопада 1993 р. позивачу ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,12 га. під будівництво індивідуального житлового будинку рішенням Джурківської сільської ради № 39. 20 лютого 2001 р. районною інспекцією ДАБК видано дозвіл на виконання будівельних робіт. В 2001 р. ним завершено будівництво будинку та господарський споруд, однак не здано його в експлуатацію. Зазначає, що будинок належить йому на праві особистої власності так як побудований на кошти його батьків, а тому не входить до спільного майна подружжя. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 лютого 2019 р. Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ЦК, що врегульовують майнові права власності та Сімейного кодексу України, що встановлюють права подружжя на спільно набуте майно просить суд прийняти рішення яким визнати за ним права забудовника незавершеного будівництвом житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , що побудований за його особисті кошти, з правом здачі в експлуатацію та отримання на його ім`я документів, що посвідчують право особистої власності.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до наступних висновків.

24 липня 1993 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб у Сторожинецькому райвідділі ЗАГС Чернівецької області, актовий запис № 70. Рішенням Коломийського міськрайонного суду у справі № 346/4888/18 від 12 лютого 2019 р., що набрало законної сили 15 березня 2019 р. зазначений шлюб розірвано (а.с. 7). Під час перебування у шлюбі 19 листопада 1993 р., позивачу ОСОБА_2 рішенням виконкому Джурківської сільської ради виділено земельну ділянку в розмірі 0,12 га. під будівництво житлового будинку. (а.с. 9 на звороті). 13 лютого 2001 року, на підстави поданої ОСОБА_2 заяви про надання дозволу на переоформлення технічної документації та продовження будівництва будинку йому видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с. 8-13). Згідно довідки Джурківського старостинського округу Пігайчиківської сільської ради АДРЕСА_1 належить до Джурківського старостинського округу, а житловий будинок побудований до 2001 р. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 14).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ч. 1-3 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з будівельного паспорта, будівельний паспорт видано у 2001 році на позивача (а.с.8).

Однак, жодного доказу факту порушення, невизнання або оспорювання відповідачем прав позивача в сфері будівництва до позовної заяви не долучено. Окрім цього, суду не надано доказів обставини будівництва зазначеного житлового будинку за кошти батьків позивача.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже судом не встановлено факту порушення, невизнання або оспорювання прав позивача у сфері будівництва. Норми ст. 60 Сімейного кодексу України не підлягають до застосування у справі, що розглядається, оскільки предметом позову є визнання прав позивача у сфері будівництва, а не належність житлового будинку до спільного майна подружжя.

Окремо суд звертає увагу на те, що згідно Закону України «Про архітектурну діяльність» та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» поняття «забудовник» втратило свій юридичний зміст з 17.02.2011 року та замінено поняттям «замовник».

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 60 Сімейного Кодексу, ст. ст. 15, 331 ЦК України, ст. ст. 81, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання прав забудовника - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду може бути подана протягом 30 днів, з дня проголошення рішення.

Суддя Махно Н. В.

Повне судове рішення складено 11.06.2021 року.