Справа № 740/4524/20
Провадження № 2/740/203/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря Дьоміної Н.А.,

з участю представника позивачки адвоката Лебединської Н.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину додаткових витрат, понесених на оплату навчання в інституті ОСОБА_3 , їхньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 12 115 грн.

В обгрунтування позову зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 21.11.2017 рішенням Подільського районного суду м.Києва. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. З відповідача на її користь стягуються аліменти згідно судового наказу. Зазначає, що між нею та відповідачем було погоджено розподіл додаткових витрат та розвиток дочки, а саме навчання в інституті ОСОБА_3 . Відповідач припинив приймати участь у додаткових витратах на дитину та ігнорує її звернення, вона несе ці витрати одноособово.

Навчання їх дочки ОСОБА_4 є платним і згідно квитанцій нею сплачено 24230,00 грн, тому половина витрат в сумі 12 115 грн згідно ст.185 СК України підлягає стягненню з відповідача, який є працездатного особою.

Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

19 січня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла письмова заява про передачу справи за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. В обґрунтування клопотання посилаається на норми ст.27 ЦПК України, якими передбачено розгляд справи за місцем знаходження відповідача. Оскільки він проживає та зареєстрований в м.Києві, тому справа повинна розглядатися Подільським районним судом м. Києва. Також просить залучити до участі в справі Гете-Інститут м.Києва.В разі відмови в задоволенні його клопотання розгляд справи просить відкласти.

Ухвалою суду від 04.02.2021 у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва відмовлено.

Представник позивачки адвокат Лебединська Н.С. підтримала позов за викладених в ньому обставин. У зв`язку з повторною неявкою відповідача просить справу розглянути на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Так, ухвалою суду від 12 листопада 2020 року суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Статтею 275 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши заяву відповідача, зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про час та день слухання справи, мав достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, право на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідачем не реалізовано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи та про можливість розгляду справи по суті у цьому судовому засіданні на підставі наявних в ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Згідно довідки інституту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяла участь у мовних курсах Гете-Інституту (а.с.8).

Позивачкою надані копії платіжних документів у зв"язку з навчанням дочки на мовних курсах Гете-Інституту: квитанція №223380 від 04 квітня 2019 року 4700 грн, квитанція №226273 від 04 квітня 2019 року 4950 грн, квитанція №230434 від 04 квітня 2019 року 4770 грн, квитанція №234109 від 04 квітня 2019 року 4770 грн, квитанція №237672 від 04 квітня 2019 року 5040 грн. Загальна сума вказаних витрат становить 24230 грн.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №127/16614/15-ц ).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України).

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить також до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (абз.2 ч.2 ст.185 СК України).

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 розяснено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Частинами 7, 8 ст.7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

Приписами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Навчання дитини на мовних курсах Гете-Інституту вважається розвитком її здібностей з огляду на положення Закону України «Про освіту», де в преамбулі зазначено, що освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, обєднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору.

З огляду на вказане вище, витрати на оплату за навчання дочки повязані з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання нею освіти, і в розумінні ст.185 СК України є додатковими, тому з відповідача підлягає стягненню 1/2 частка витрат на навчання неповнолітньої дитини в сумі 12115 гривень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин, позивачка у справі звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення з відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 840 грн 80 коп. судового збору в дохід держави.

Щодо вимоги позивачки про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн слід зазначити наступне.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Судом встановлено, що 08.02.2020 між ОСОБА_1 та адвокатом Лебединською Н.С. укладено договір про надання правової допомоги №ДП-08/02/2020.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3200 грн, позивачкою надано до суду: копію договору про надання правової допомоги від 08.02.2020 та додаток №1 до договору попередній (орієнтовний) розрахунок винагороди адвоката, погодинний розрахунок очікуваних витрат на правничу допомогу, з якого вбачається, що адвокатом здійснена правова допомога в кількості 2,5 год, виходячи з розрахунку 1500 грн за годину, підготовка клопотання про слухання справи в режимі відеоконференції 100 грн та клопотання про розгляд справи без участі позивача 100 грн, а всього 3200 грн, копію акту виконаних робіт від 19 грудня 2020 року на суму 3200 грн.

Суд вважає вказані витрати в сумі 3200 грн співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг.

За таких обставин, з огляду на постанову ВС/КАС у справі № 280/2635/20 від 21.01.2021 про те, що докази сплати адвокату гонорару для його відшкодування не потрібні, з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3200 грн.

Керуючись ст.185 Сімейного кодексу України, ст.12, 13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліковий картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ,додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 12 115 грн та 3200 грн витрат на правничу допомогу, а всього стягнути з нього 15 315 (п`ятнадцять тисяч триста п`ятнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова