Провадження № 2/760/5048/21
Справа № 760/757/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації,-
ВСТАНОВИВ:
14 січня 2021 року на адресу Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації.
Згідно поданого позову позивач просить суд стягнути з Міністерства оборони України компенсацію за використання майна позивача в розмірі 216230,00 грн. компенсації за матеріальну шкоду та оренду будинку позивача; 400000,00 грн. компенсації за моральну шкоду, завдану порушенням прав позивача.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказано, що згідно Акту від 14.11.2018, складеного депутатом селищної ради смт. Верхньоторецьке в присутності сусідів, з лютого 2016 по 05.10.2018, за адресою позивача знаходились та проживали військовослужбовці ЗСУ.
Також вказано, що згідно з листом № 02-27/1273 від 14.11.2018, наданим виконавчим комітетом Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області Начальнику ДТЕК Донецькобленерго, в період з лютого 2016 по 05.10.2018 за адресою: АДРЕСА_1 знаходились та проживали військовослужбовці. При цьому, власник за зазначеною адресою не мешкав.
Позивач посилається на те, що 12.04.2017 звертався до Військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у підпорядкуванні Міністерства оборони України, щодо проживання у його будинку військовослужбовців ЗСУ, проте належної відповіді на запит надано не було.
З огляду на вказане просить позов задовольнити.
Розглядаючи питання про відкриття провадження у справі, суддя, вивчивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшла до наступних висновків.
За статтею 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.
Згідно ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Згідно п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Із вказаних у позові вимог та обґрунтувань вбачається, що предметом розгляду справи є стягнення компенсації за використання нерухомого майна позивача, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене суддя приходить до висновку, що між позивачем та відповідачами виник спір з приводу нерухомого майна.
Отже, за правилами виключної підсудності, передбаченими ч. 1 ст. 30 ЦПК України, розгляд даного позову територіально підсудний Ясинуватському міськрайонному суду Донецької області.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.
З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства можна зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Аналізуючи вищевикладені доводи, суд приходить до висновку про передачу даного позову до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 27, 30, 31, 260, 353, 354 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації передати за підсудністю на розгляд до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області (86006, м. Ясинувата, вул. Заводська, 90).
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: