УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року місто Чернігів

Справа №751/3969/21

Провадження №2/751/1121/21

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Шишова А. Я.

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Чернігівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину в спадковому нерухомому майні, придбаному за час шлюбу, -

Встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , визнання права власності на іншу 1/3 частину спірної квартири за ОСОБА_2 .

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення вищевказаного позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , до набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, яке він просить заборонити відчужувати.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю установлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність вжиття забезпечення позову позивач мотивує тим, що відповідачка, як власник квартири АДРЕСА_1 , може розпорядитися майном та відчужити його на користь третіх осіб, що в свою чергу може утруднити або взагалі зробити неможливим подальше виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова про визнання договору дарування квартири недійсним.

Предметом спору за заявленими позовними вимогами є визнання права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Проте, позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу відчужувати квартиру АДРЕСА_1 . Доказів на підтвердження перебування у власності відповідача указаної квартири позивачем та його представником до заяви про забезпечення позову не надано.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази співмірності заходів забезпечення позову, про застосування яких просить позивач. Позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду. Окрім того, посилання позивача на те, що відповідач може відчужити спірне майно на користь третіх осіб є лише його припущеннями та не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 260, 353 ЦПК України,

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали суду складено 09 червня 2021 року.

Суддя Н. В. Маслюк