10.06.2021 Справа № 756/7641/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Унікальний №756/7641/21
Провадження №2-з/756/224/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря П`яла Ю.Б,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилі приміщення №1, 2, 3 (групи приміщень №3), з №1 по №27 (групи приміщень №12), з №1 по №25 (групи приміщень №3а) загальною площею 1 694,8 кв. м, у тому числі: офісні приміщення площею 1 239,3 кв. м, місця спільного користування площею 455,50 кв. м, що складає 67/100 частин від нежилого будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, а також шляхом встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам і особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачу у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно вказаного нерухомого майна, належного відповідачу.

Вказав, що сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача - 46 000 000,00 грн. є істотною, тому вжиття заходів забезпечення позову є єдиною гарантією ефективного судового захисту. Зазначив також, що належне ОСОБА_2 нерухоме майно може бути відчужене нею на користь третіх осіб, відтак, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах заяви докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 1 та 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено можливість забезпечення позову накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Так, матеріали заяви про забезпечення позову містять Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.05.2021, у відповідності до якої ОСОБА_2 є власником 67/100 частин від нежилого приміщення площею 1 694,8 кв. м, з №1 по №27 (групи приміщень №12), з №1 по №25 (групи приміщень №3а), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 09.10.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ватсон-Телеком» () фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13.01.2020 у справі №922/2163/17 Верховний Суд зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилі приміщення №1, 2, 3 (групи приміщень №3), з №1 по №27 (групи приміщень №12), з №1 по №25 (групи приміщень №3а) загальною площею 1 694,8 кв. м, у нежилому будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , а також шляхом встановлення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачу у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно вказаного нерухомого майна, належного відповідачу, задоволенню не підлягає у зв`язку із тим, що обставини, на які посилається заявник як підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно інформації, яка міститься у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 22.04.2021 за №908/794/19 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2020 скасовано, а рішення Господарського суду Запорізької області від 11.08.2020 залишено без змін. Вказаним рішенням суду першої інстанції було визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 09.10.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ватсон-Телеком» () фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (номер запису про проведення державної реєстрації 0034871), яким продано 67/100 нежилого приміщення площею 1 694,8 кв.м №1, 2, 3 (групи приміщень №3), з №1 по №27 (групи приміщень №12), з №1 по № 25 (групи приміщень №3а), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та відносно яких, позивач просив вжити заходи забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення;

Ухвала суду набирає законної сили після її проголошення.

Суддя О.В. Диба