ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/816/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №690/48/18 Категорія: Здоровило В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 19 лютого 2021 року, ухваленого у складі судді Здоровила В.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянська Неллі Борисівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, повний текст рішення складено 26 лютого 2021 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянська Неллі Борисівна, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється дочкою та спадкоємицею ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Маючи намір прийняти спадщину вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянської Н.Б. Також із заявою про прийняття спадщини звернувся її брат ОСОБА_3 . Інші спадкоємці заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не подавали.

Нотаріус повідомила позивачу про наявність заповіту, який посвідчений нею ж, та який залишила за життя спадкодавець ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , що позбавило ОСОБА_1 права на спадщину, як спадкоємця за попереднім заповітом від 25 листопада 2015 року, зареєстрованого секретарем виконкому в с. Соколівочка, Тальнівського району, Черкаської області.

Ознайомившись із заповітом, складеним померлою на користь відповідача, позивачем встановлено відсутність на ньому посвідчуваного напису нотаріуса та даних про реєстрацію його у відповідному реєстрі.

Вказує, що волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним та не відповідало її волі, оспорюваний заповіт підписаний не особисто померлою, через вік та стан здоров`я, тому стверджує, що підпис та напис «заповіт прочитано мною вголос і підписано особисто» не схожі на почерк та підпис спадкодавця, та їй не належать.

На підставі викладеного, позивач просила суд визнати недійсним заповіт як розпорядження на випадок смерті, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який посвідчено 16 червня 2016 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Неллі Борисівною.

Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 10 квітня 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 .

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 19 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що за станом свого здоров`я померла не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при складенні спірного заповіту. Відповідні доводи є припущеннями позивача.

Наявність в особи захворювань не може безсумнівно свідчити про неможливість такої особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за відсутності відповідного висновку експертизи.

Інші докази на підтвердження зазначеного позивачем про не усвідомлення заповідачем та про відсутність її підпису в момент складання заповіту значення своїх дій та їх керування, не подавалися, згідно висновку експертизи проведеної в межах даного провадження за ухвалою суду, підпис в заповіті належить саме ОСОБА_5 , і сумнівів не викликає.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд припустився грубої помилки, не надавши для огляду свідкам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 оспорюваний заповіт.

Місцевий суд залишив поза увагою покази свідка ОСОБА_8 стосовно того, що 25 листопада 2015 року при посвідченні заповіту ОСОБА_5 могла самостійно читати, усвідомлювала свої дії, але довготривало через хворобу та поважний вік писати не могла.

З матеріалів справи вбачається, що заповідач самостійно не читала заповіт, при цьому доказів того, що вона не могла його прочитати через фізичні вади не міститься.

Оскільки ні заповідач, ні свідки не зачитували вголос оспорюваний заповіт, тому відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України такий заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, і є нікчемним.

Висновок експерта №17-3/308 від 22 травня 2019 року є завідомо неправдивим, тобто таким, що проявляється в свідомому ігноруванні або замовчуванні дослідження суттєвих фактів або об`єктів експертизи, викладеному описанні цих фактів, завідомо невірній їх оцінці. Такий доказ не може бути прийнятий як належний та допустимий.

Згідно висновку експерта №14972 від 22 жовтня 2020 року перший рукописний текст та підпис від імені ОСОБА_5 виконані не померлою, а іншою особою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Відзив обґрунтований тим, що заповідач склала заповіт 16 червня 2016 року в присутності нотаріуса та двох свідків при здоровому глузді та здоров`ї. Почеркознавча експертиза підтвердила дійсність підпису заповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_9 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення районного суду без змін.

Зазначає, що місцевий суд правомірно визнав неприйнятними, неналежними та недопустимими доказами надані позивачем та її представником висновки експертів, оскільки вони були зібрані стороною поза межами даного провадження та надані суду з порушенням встановлених законом строків та вимог щодо їх оформлення.

Посилання позивача на нікчемність заповіту виходить за межі позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 та 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 01 червня 2017 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (т.1 а.с. 8).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частинами 1,2 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

02 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н.Б. із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_5 (т.1 а.с. 18).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

25 листопада 2015 року ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Соколівоцької сільської ради Тальнівського району Черкаської області Мамалигою О.В., за змістом якого вона на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно, що буде належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . З тексту заповіту вбачається, що заповіт до підписання прочитано заповідачем вголос і записано з її слів. Згідно напису секретаря виконавчого комітету, заповіт було написано на дому у зв`язку з хворобою ОСОБА_5 (т.1 а.с. 29).

Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 16 червня 2016 року о 15 годині 20 хвилин в місті Ватутіне ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. та зареєстровано в реєстрі за №1990, за змістом якого вона на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження: усе майно, що буде належати їй на час смерті, де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_2 . Текст заповіту складено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів нотаріусом та містить напис про те, що заповідачем він прочитаний вголос та підписано особисто (т.1 а.с. 91).

За бажанням спадкодавця ОСОБА_5 , заповіт було складено в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який як вбачається з тексту заповіту було прочитано свідками вголос та підписано власноруч (т.1 а.с. 91).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44207545 від 16 червня 2016 року приватним нотаріусом Побіянською Н.Б. було внесено запис до спадкового реєстру про реєстрацію вищезазначеного заповіту (т.1 а.с. 76).

Допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що оскаржуваний заповіт, померла ОСОБА_5 підписала особисто, що підтверджується технічним записом (т.3 а.с. 158).

Приписами статті 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України).

Частинами 1 і 3 статті 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 19 лютого 2019 року клопотання позивача щодо призначення судової почеркознавчої експертизи (посмертної) було задоволено та призначено експертизу, на вирішення якої було поставлено наступне питання: «Чи був рукописний текст та підпис «Заповіт прочитано мною вголос і підписано особисто. Слабенко.» в графі «Підписи» заповіту, складеному 16 червня 2016 року 15 год. 20 хв. в м. Ватутіне Черкаської області і посвідченому приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Неллі Борисівною, зареєстровано в реєстрі за №1990, виконаний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 чи іншою особою?». Проведення експертизи доручено експерту Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. З мотивувальної частини ухвали місцевого суду вбачається, що попередньо обговоривши з учасниками справи надання експерту вільних та умовно-вільних зразків судом було встановлено письмові докази, які містять достовірні зразки підпису ОСОБА_5 , вчинені нею за життя, які можуть бути використані експертом під час проведення посмертної почеркознавчої експертизи (т.2 а.с. 140-141).

Висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №17-3/308 від 22 травня 2019 року встановлено, що рукописі записи: «Заповіт прочитано мною вголос і підписано особисто.» та підписи від імені ОСОБА_5 у графі «Підписи»: у двох примірниках заповіту, складеному 16 червня 2016 року о 15 год. 20 хв. в м. Ватутіне Черкаської області і посвідченому приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області ПобіянськоюНеллею Борисівною, зареєстровано в реєстрі за №1990, виконані ОСОБА_5 (т.2 а.с. 156-167).

Експертом під час порівняння досліджуваних підписів зі зразками підпису ОСОБА_5 встановлено збіг по усім загальним ознакам, окрім ступеню прояву діагностичних ознак. Водночас, збіжні ознаки суттєві, у своїй сукупності індивідуалізують підписи певної особи, а тому достатні для категоричного позитивного висновку. Наявність діагностичного комплексу ознак у досліджуваних підписах та вільних зразках підпису ОСОБА_5 вказують на відносно постійний (звичний) характер незвичності письма ОСОБА_5 , які можуть бути обумовлені особливостями психофізіологічної організації її письмово-рухової навички, наявністю хронічних захворювань та віковими змінами, тобто прояв діагностичних ознак у досліджуваних підписах є нормою її письмо-рухової навички (т.2 а.с. 165,166).

Беручи до уваги те, що на момент складання оспорюваного заповіту ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) ОСОБА_5 була у віці 92 роки, водночас, надані для дослідження зразки підпису померлої були виконані нею в більш ранньому віці, суд приходить до висновку, що такі висновки експерта узгоджуються з встановленими обставинами по справі та не суперечать їм.

Частиною 1 статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України №19/17/3-212/СЕ/19 від 05 грудня 2019 року, проведення експертизи здійснювалося на виконання ухвали від 24 вересня 2019 року про призначення судової почеркознавчої експертизи, винесеної слідчим суддею Тальнівського районного суду Черкаської області у кримінальному провадженні №0000396 від 02 жовтня 2018 року (т.3 а.с. 49).

Суд приходить до висновку, що висновок експерта №19/17/3-212/СЕ/19 від 05 грудня 2019 року є недопустимим доказом у даній справі, з огляду на те, що експертизу було проведено на підставі ухвали слідчого судді в рамках здійснення кримінального провадження, а не на підставі ухвали суду який розглядає дану справу, як встановлено в ч.3 ст. 102 ЦПК України.

За змістом ч.3 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України (ч.2 ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»).

Підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 розділу I Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 № 1950/5) визначено, що почеркознавча експертиза належить до криміналістичних експертиз.

Разом з тим, висновок експертів ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» №14972 від 22 жовтня 2020 року (т.3 а.с. 117-137), на який посилається скаржник в апеляційній скарзі, виконаний не державною спеціалізованою установою, що суперечить вимогам чинного законодавства, відтак є недопустимим доказом в розумінні процесуального закону.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що доведеними є обставини справи щодо того, що оскаржуваний заповіт було підписано особисто заповідачем ОСОБА_5 .

Доказів на підтвердження невідповідності дійсної волі заповідача положенням оспорюваного заповіту, а також того, що волевиявлення ОСОБА_5 при складанні заповіту не було вільним матеріали справи не містять.

Суд відхиляє доводи апелянта щодо неприйняття місцевим судом показів свідка ОСОБА_8 , з огляду на те, що такі покази стосуються заповіту складеного ОСОБА_5 25 листопада 2015 року, в той час як предметом оскарження у даній справі є заповіт складений спадкодавцем 16 червня 2016 року. Окрім того, у заяві позивача про направлення порівняльного матеріалу для проведення судової експертизи від 09 квітня 2019 року остання не заперечувала, а навпаки наполягала на тому, щоб зразки рукописного тексту та підпису, виконані померлою на заповіті від 25 листопада 2015 року були використані експертом в якості порівняльного матеріалу, який достовірно містить підпис ОСОБА_5 (т.2 а.с. 146-147).

Недоведеними є доводи скаржника, щодо того, що заповіт було складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянська Неллі Борисівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 10 червня 2021 року.

Судді