Ухвала

20 січня 2021 року

м. Київ

справа № 201/16014/13-ц

провадження № 61-9098св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , кредитна спілка «Взаємний кредит», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Білоус Світлана Володимирівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 березня 2020 року в складі судді Ткаченко Н. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2020 року в складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог

У лютому 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А. С. звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження та просив замінити боржника у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 201/16014/13-ц, з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтував тим, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 61016592, відкрите на підставі виконавчого листа № 201/16014/13-ц, виданого 29 лютого 2016 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська про звернення стягнення на предмети іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , де боржником був ОСОБА_2 .

Під час проведення виконавчих дій йому стало відомо, що боржник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а 02 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дар квартиру, на яку звернуто стягнення рішенням суду від 13 серпня 2014 року.

Отже, відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку»ОСОБА_1 набула статусу іпотекодавця та несе всі його права і обов`язки. Вказані обставини підтверджені також рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2016 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову про зняття арешту з іпотечного майна, з підстав того, що вона набула статусу іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2020 року,заяву задоволено.

У виконавчому провадженні № 61016592, відкритому на підставі виконавчого листа № 201/16014/13-ц, виданого 29 лютого 2016 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська про звернення стягнення на користь кредитної спілки «Взаємний кредит» предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , замінено сторону боржника з ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_1 , як нового власника предмета іпотеки, перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки, укладеним 23 листопада 2004 року між кредитною спілкою «Взаємний кредит» та ОСОБА_2 , що є підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні, відкритому з виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_5 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2020 року і закрити провадження у справі за заявою приватного виконавця Куземченка А. С. про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували, що право власності на квартиру, яка була предметом спору, набуто нею ще в 2015 році, а рішення суду про звернення стягнення на це майно набрало законної сили лише в 2019 році, проте до участі в розгляді справи її залучено не було.

До того ж вказує, що чинним законодавством до підстав процесуального правонаступництва не віднесено придбання майна, в тому числі предмета іпотеки в боржника, як і можливості заміни відповідача на стадії виконання рішення суду, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 листопада 2019 року в справі № 752/21043/15-ц.

Також посилається на протиправність відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження у 2020 році, оскільки таке відкрито на підставі виданого в 2016 році виконавчого листа, який підлягав поверненню до суду.

Окрім цього вказує, що стягувач уже звертався до суду із заявою про заміну боржника ОСОБА_2 на ОСОБА_1 й ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року, в задоволенні його заяви було відмовлено з підстав того, що ОСОБА_1 не є правонаступником ОСОБА_2 .

Проте суди на викладене уваги не звернули, провадження у справі не закрили, розглянули справи без її участі, незважаючи на клопотання про відкладення розгляду справи, та не навели в своїх рішеннях мотивів відхилення її доводів.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

27 липня 2020 року справу № 201/16014/13-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2014 року в справі № 201/16014/13-ц позовні вимоги кредитної спілки «Взаємний кредит» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року в сумі 1 449 810, 72 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77, 4 кв. м, житловою площею 48, 3 кв. м та визначено спосіб реалізації предмета іпотеки за оціночною вартістю на підставі оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». В іншій частині позову кредитної спілки «Взаємний кредит» відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до кредитної спілки «Взаємний кредит», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Білоус С. В. про визнання договору іпотеки припиненим відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до кредитної спілки «Взаємний кредит», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, визнання зобов`язання припиненим відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до кредитної спілки «Взаємний кредит», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим, визнання зобов`язання припиненим відмовлено.

02 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1 , яка була предметом іпотеки за договором іпотеки № 231104-3 від 23 листопада 2004 року, укладеним між кредитною спілкою «Взаємний кредит» і ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2014 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 скасовано і в цій частині позовні вимоги задоволено частково. Визнано поруку ОСОБА_7 , як зобов`язання за договором поруки № 191206-П, укладеним 19 лютого 2006 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та кредитною спілкою «Взаємний кредит» припиненою. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2014 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 скасовано та позовні вимоги в цій частині задоволені частково. Визнано поруку ОСОБА_8 , як зобов`язання за договором поруки № 191206-П, укладеним 19 лютого 2006 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та кредитною спілкою «Взаємний кредит» припиненою. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.

29 лютого 2016 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська був виданий виконавчий лист № 201-16014/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року в сумі 1 449 810, 72 грн, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 77, 4 кв.м, житловою площею 48, 3 кв. м. Боржником у виконавчому листі вказаний ОСОБА_2 , а стягувачем - кредитна спілка «Взаємний кредит».

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року в задоволенні заяви кредитної спілки «Взаємний кредит» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено. Ухвала мотивована тим, що на виконанні в Соборному відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 53646204 з виконання виконавчого листа № 201/16014-13-ц про стягнення заборгованості в сумі 1 449 810, 72 грн з боржника ОСОБА_2 , який є стороною виконавчого провадження і не вибув з нього. Посилання на те, що ОСОБА_1 , як новий власник предмета іпотеки, є правонаступником боржника ОСОБА_2 , суд не взяв до уваги, оскільки такі не ґрунтується на вимогах закону.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2017 року залишено без змін.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А. С. від 20 січня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61016592 за виконавчим листом № 201/16014/13-ц.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформацію про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов`язки іпотекодавця.

Отже, в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя, шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності.

Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 55 ЦПК України передбачено, що в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 442 ЦПК Україниу разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною п`ятою статті 442 ЦПК України передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

У справі, яка переглядається, установлено, що після ухвалення 13 серпня 2014 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська заочного рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, спірна квартира, на яку звернуто стягнення і яка належала боржнику, була відчужена на користь ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 02 лютого 2015 року. У приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А. С. перебуває виконавче провадження № 61016592 з примусового виконання вказаного заочного рішення суду від 13 серпня 2014 року.

Отже, зважаючи на викладене та з урахуванням наведених вище положень законодавства, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що на підставі договору дарування від 02 лютого 2015 року відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_1 перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором, у тому обсязі й на тих умовах, на яких вони належали ОСОБА_2 на момент укладення цього договору, у тому числі права й обов`язки боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 26 листопада 2019 року в справі № 752/21043/15-ц (провадження № 61-5334св19) за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» про заміну сторін виконавчого провадження, дійшов висновку про те, що чинним законодавством України до підстав процесуального правонаступництва не віднесено придбання майна, у тому числі предмета іпотеки в боржника, як і можливості заміни відповідача на стадії виконання рішення суду.

Наведене свідчить про застосування судом касаційної інстанції у різних палатах принципово різного підходу до розуміння і тлумачення статті 23 Закону України «Про іпотеку», що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

У зв`язку з наведеним, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає необхідним передати справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2019 року в справі № 752/21043/15-ц (провадження № 61-5334св19).

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу201/16014/13-ц за заявою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про заміну сторони у виконавчому провадженні за виконавчим листом у справі за позовом кредитної спілки «Взаємний кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки «Взаємний кредит», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Білоус Світлана Володимирівна про визнання договору іпотеки припиненим, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Взаємний кредит», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, визнання зобов`язання припиненим та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до кредитної спілки «Взаємний кредит», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, визнання зобов`язання припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2020 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар Є. В. Краснощоков М. Ю. Тітов