Дата документу 10.06.2021
Справа № 501/5295/15-ц
У Х В А Л А

10 червня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді Пушкарського Д.В. від розгляду справи за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 лютого 2018 року по цивільній справі №501/5295/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 01 жовтня 2020 року було прийнято заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 лютого 2018 року по цивільній справі №501/5295/15-ц.

До канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана через представника адвоката Котика М.Ф., про відвід судді Пушкарського Д.В.

Заява мотивована тим, що Суддя Пушкарський Д.В. розглядав раніше пов`язані з цим спором справи.

Так, рішенням Іллічічськоло міського суду (суддя Пушкарський Д.В.) від 04.01.2011 року за позовом ОСОБА_4 визнано дійсним договір довічного утримання від 03.08.2008 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в простій письмовій формі, та визнано за останнім право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

22 липня 2011 року ОСОБА_4 подарував квартиру ОСОБА_2 , який 21.09.2012 року продав її ОСОБА_1 .

В подальшому 25.04.2012 року вказане рішення скасоване апеляційним судом Одеської області, а в позові відмовлено.

Рішенням Іллічівського міського суду від 12.10.2015 року у справі №501/4328/14-ц (суддя Пушкарський Д.В.) за позовом спадкоємців ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано недійсним вищевказаний договір купівлі-продажу від 21.09.2012 року квартири АДРЕСА_1 , припинено паво власності ОСОБА_1 на вказану квартиру зі скасування реєстрації такого права, витребувано квартиру з його власності та зобов`язано виселитись з неї і передати її ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №501/4328/14-ц, апеляційний суд Одеської області стосовно правомочності судді Пушкарського Д.В. зазначив наступне (дослівно):

«Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції (суддя Пушкарський Д.В.) двічі розглядав справи за позовом ОСОБА_4 до Іллічівської міської ради Одеської області та виконкому Іллічівської міської ради Одеської області про визнання дійсним одного і того ж письмового договору довічного утримання від 03 серпня 2008 року та визнання права власності на різні об`єкти нерухомого майна.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2009 року визнано дійсним договір довічного утримання від 03 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , і за ОСОБА_4 визнано право власності на об`єкти нерухомості, які розташовані на земельній ділянці, площею 0,2019 га у с. Малодолинське.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 січня 2011 року також визнано дійсним договір довічного утримання від 03 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і за ОСОБА_4 визнано право власності на кв. АДРЕСА_1 .

Ці рішення скасовані судом апеляційної інстанції 15 січня 2013 року (справа № 2-1879/09, а.с 65-68, 74-81, 198-200) та 25 квітня 2012 року (справа № 2-545/11, а.с.26-28, 33-37, 129-130) за апеляційними скаргами ОСОБА_6 , яка була учасником процесу на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції в обох справах встановлено, що суд питання щодо спадкоємців ОСОБА_5 не з`ясовував. Суд визнав дійсним письмовий договір довічного утримання в обох справах всупереч ч.2 ст.220 ЦК України. Оскільки цей договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, правиш ч.2 ст.220 ЦК України на нього не розповсюджуються.

Після скасування цих рішень, суддя Пушкарський Д.В. прийняв до свого провадження і постановив рішення у справі за позовом спадкоємців ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу цього ж майна, у даному випадку - спірної квартири.

Розглядаючи питання щодо неупередженості суду з точки зору національного і міжнародного закону - ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), колегія суддів зазначає наступне.

Наявність безсторонності згідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», п. 49).

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу у своїх рішеннях, що правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (п.53 зазначеної справи). Європейський суд з прав людини також зазначав, що проблема може виникнути, якщо суддя приймає участь у двох провадженнях, що стосуються одних фактів (Indra v.Slovakia (Індра проти Словаки), п.п.51-53).

Встановлення помилки у юридичному трактуванні може поставити під сумнів безсторонність судді (San Leonard Bane Clab v.Malta (Сан Леонардо Бене Клаб проти Мальти), п. 64).

Прийняття судових рішень у декількох провадженнях, що стосуються одних і тих же фактів, тих же самих учасників процесу, встановлення вищестоящим судом грубих порушень у юридичному тлумаченні, ставить під сумнів безсторонність суду з огляду на те, що правосуддя повинно не тільки чинитися, але і має бути видно, що воно чиниться з довірою, яку суд повинен вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

При наявності конфлікту інтересів у справах, які розглядалися суддею, незалежність і безсторонність суду може бути обґрунтовано поставлена під сумнів.

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v. Malta (Мікаллефф проти Мальті) п.98).

В такому випадку суддя повинен керуватися ст.2 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом судів України 23 лютого 2013 року».

Заявник вказує, що такі обставини ставлять під сумнів безсторонність судді, та є підставою для самовідводу у відповідності до ст.2 Кодексу суддівської етики, а в разі відсутності самовідводу - підставою для його відводу, про необхідність якого і заявлено стороною позивача.

Відповідно до положень ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Так, відповідно до ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу з підстав, зазначених у ст.ст.36, 37 ЦПК України, в тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Враховуючи висновки Європейського суду з прав людини у вищевказаних рішеннях, з метою усунення будь-яких сумнівів учасників судового розгляду щодо об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, заяву про відвід судді слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.36, 40, 259-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді задовольнити та відвести суддю Пушкарського Д.В. від розгляду цивільної справи №501/5295/15-ц, провадження №2-п/501/4/21, за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 лютого 2018 року по цивільній справі №501/5295/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Передати справу до канцелярії суду на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя