Постанова
Іменем України

02 червня 2021 року
м. Київ

справа № 683/2725/18
провадження № 61-16830св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Фаловської І. М.,
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Військова частина НОМЕР_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про поновлення на квартирному обліку.
Позовна заява мотивована тим, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 21 вересня 2018 року № 272 його звільнено з військової служби у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як особу, яка проходить військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. На момент звільнення його вислуга років у Збройних Силах України склала 25 років 7 місяців, пільгова 2 місяці.
Рішенням засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 27 вересня 2018 року, яке оформлено протоколом № 20, його разом із членами сім`ї знято з квартирного обліку з посиланням на те, що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирній черзі при в/ч НОМЕР_1 .
Позивач вважав зняття з квартирного обліку незаконним, таким, що порушує його конституційні права, оскільки він разом із членами сім`ї у 2005 році був правомірно зарахований на квартирний облік, а тому зняття його з цього обліку суперечить Конституції України, ЖК УРСР, а дія Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства оброни України від 30 листопада 2011 року № 737, яка стала підставою для зняття його з обліку, на нього не поширюється та стосується тих військовослужбовців, які були прийняті на квартирний облік після набрання нею законної сили.
Крім того, його вислуга на військовій службі становить більше 20 років, власного житла його сім`я не має, а тому він має право на одержання житла для постійного проживання, в зв`язку з чим повинен перебувати на квартирному обліку.
Позивач просив суд скасувати протокольне рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 27 вересня 2018 року № 20 в частині зняття його разом із членами сім`ї у складі п`яти осіб з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України, а також зобов`язати житлову комісію в/ч НОМЕР_1 Міністерства оборони України поновити його разом із членами сім`ї у складі п`яти осіб на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень за датою первинної постановки його на облік разом із членами сім`ї у складі п`яти осіб.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2018 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 27 вересня 2018 року № 20, в частині зняття ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї у складі п`яти осіб з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 .
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружину ОСОБА_2 , доньку ОСОБА_3 , сина ОСОБА_4 , онука ОСОБА_5 на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 27 вересня 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку з 27 жовтня 2005 року, та в пільговій першочерговій черзі з 08 жовтня 2015 року.
Стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на користь держави 704,80 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підстави для зняття позивача з квартирного обліку були відсутні, військовослужбовець у разі звільнення з військової служби має право залишатись на квартирному обліку при наявності вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 серпня 2019 року апеляційну скаргу в/ч НОМЕР_1 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову позові.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 звільнився з військової служби з інших підстав, ніж зазначені в частині дев`ятій статті 12 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а наявність у ОСОБА_1 права на пенсію та права на звільнення за вислугою років не може бути підставою для скасування рішення житлової комісії, оскільки позивач звільнився з військової служби за власним бажанням.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що посилання суду на звільнення з підстав закінчення контракту є помилковим; вислуга років позивача на час звільнення в календарному обчисленні була 25 років 7 місяців, пільгова вислуга 2 місяці, а тому позивач мав право на отримання житла у власність; суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що позивач досягнув граничного віку та за станом здоров`я не міг проходити військову службу; оскільки позивач був звільнений у запас, він має право залишатися на квартирному обліку.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 з 12 жовтня 1992 року до 21 вересня 2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України (а. с. 7).

На підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 27 жовтня 2005 року № 4 ОСОБА_1 разом із сім`єю у складі дружини ОСОБА_2 , дочки ОСОБА_6 , сина ОСОБА_4 зараховано на квартирний облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, а на підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 08 жовтня 2015 року № 21 їх, а також онука ОСОБА_5 , 2015 року народження, із зазначеної дати включено також у списки осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень (а. с. 63, 93).
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 вересня 2018 року № 272 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі підпункту «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (осіб, які проходять службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) та виключено з 21 вересня 2018 року із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Старокостянтинівського ОМВК Хмельницької області (а. с. 122).
Вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 25 років 7 місяців, пільгова вислуга 2 місяці.
На підставі рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 27 вересня 2018 року, оформленого протоколом за № 20, ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї знято з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 на підставі абз. 5 пункту 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оброни України від 30 листопада 2011 року № 737 (зі змінами) (а. с. 123).
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами облікової (квартирної) справи № 61 про перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 (а. с. 51-124).
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Оцінивши докази, наявні в справі та врахувавши покази свідків, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що підстави для зняття позивача з квартирного обліку відсутні, військовослужбовець у разі звільнення з військової служби має право залишатись на квартирному обліку при наявності вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення.
Скасовуючи рішення місцевого суду і ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звільнився з військової служби з інших підстав, ніж зазначені в частині дев`ятій статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а наявність у ОСОБА_1 права на пенсію та права на звільнення за вислугою років не може бути підставою для скасування рішення житлової комісії, оскільки позивач звільнився з військової служби за власним бажанням.
Зазначені висновки є помилковими та свідчать про неправильне застосування норм матеріального права.
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується з тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Установлено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі підпункту «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та знятий з квартирного обліку при в/ч НОМЕР_1 .
Вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 25 років 7 місяців, пільгова вислуга 2 місяці.
Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.
Відповідно до абз. 1 пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.
Згідно з пунктом 2.19 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз. 1 пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями також передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас на підставі підпункту «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю в нього 25 років 7 місяців вислуги років.
Зазначений правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц (провадження 14-169цс18), постановах Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 689/438/19 (провадження № 61-314св20), від 24 лютого 2021 року у справі № 460/6032/18 (провадження № 61-15707св20).
Cкасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував та помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 413 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 серпня 2019 року скасувати.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2018 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий І. М. Фаловська
Судді: В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук