РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Крайнюк А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Юріної А.Р.,

представника відповідача адвоката Бєлої Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Надія Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкування,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Н.М., у якому просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_3 за законом разом зі спадкоємицею першої черги ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 ; автомобіля Ford scorpio сірого кольору, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 01.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Живцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було роз`яснено про неможливість отримання свідоцтва на спадщину, оскільки позивач не є спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав. Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. відкрито спадкову справу № 62482191. Відповідач ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги. Позивач зазначає, що з квітня 2013 року вона проживала з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. В період з 10.04.2013 року по 20.03.2017 року постійно спільно проживали в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який знаходиться по сусідству з будинком АДРЕСА_3 на той час проживали ОСОБА_4 , яка є матір`ю померлого та ОСОБА_5 - брат померлого, який мав інвалідність, був непрацездатною особою. Позивач разом з померлим доглядали та допомагали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживали по сусідству, купували для них продукти харчування, ліки, готували для них їжу, допомагали по господарству. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, за сумісні кошти з померлим ОСОБА_3 здійснювалось її поховання. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , позивач разом з ОСОБА_3 за сумісні кошти здійснювалось його поховання. З метою реалізації свого права на спадщину, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 04.10.2018 року відкрито провадження по справі.

Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/202/19 від 29.01.2019 року суддя ОСОБА_6 не може продовжувати розгляд справи у зв`язку з закінченням терміну повноважень.

29.01.2019 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу.

Ухвалою судді від 01.02.2019 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 10.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданому до суду позові.

Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Н.М. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , допитана у якості свідка, надала пояснення, якими підтвердила обставини, зазначені у наданому до суду позові.

Представник відповідача ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість, з підстав наданих у письмових запереченнях на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 29.05.2018 року(а.с. 36).

Після його смерті залишилась спадщина у вигляді: - житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва на спадщину за законом РІМХ 401236, спадкова справа №11/2017, зареєстрованого в реєстрі № 2670 від 21 листопада 2017 року; свідоцтва на спадщину за законом НМХ 401237, спадкова справа №12/2017, зареєстрованого в реєстрі № 2671 від 21 листопада 2017 року; свідоцтва на спадщину за законом НМХ 401238, спадкова справа №13/2017, зареєстрованого в реєстрі № 2672 від 21 листопада 2017 року; що підтверджується доданими до позовної заяви копіями свідоцтв на спадщину за законом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104494141 від 21.11.2017 року, а також автомобіля Ford scorpio сірого кольору, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 13-17).

З наданої до суду копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 убачається, що 29 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Живцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 .

01 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Живцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 18).

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , що підтверджуються наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження НОМЕР_4 від 03.06.1999 року.

В рахунок сплати аліментів ОСОБА_3 передав у власність доньки ОСОБА_2 належну йому на праві власності 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_4 , що підтверджується Договором про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно від 24 грудня 2015 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50753216 від 24.12.15 року.

Частина перша статті 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до частини першої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підтвердження факту сумісного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 в період з 10.04.2013 року по 20.03.2017 року позивач ОСОБА_1 надала довідку про склад сім`ї №597 від 05.07.2018 року (а.с. 20), та світлини спільного відпочинку, спільної присутності на святкуванні свят (а.с. 42-44).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 з 2015 року. Свідок ОСОБА_10 у своїх поясненнях зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали з 2013 року. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що познайомилася із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у лікарні, остання доглядала ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відвідувала батька. Аналогічні за змістом пояснення надав свідок ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 відвідувала батька, стосунки між ними були добрі. Свідок ОСОБА_14 пояснив, що деякий час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом. ОСОБА_2 відвідувала свого батька по можливості надавала допомогу. Про факт спільного придбання майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 йому не відомо. Свідок ОСОБА_15 надав пояснення, що після розірвання у 2012 році шлюбу між ОСОБА_16 та ОСОБА_3 , останній мав стосунки з жінками. Про факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 йому не відомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що з 2014 року вона проживала разом із ОСОБА_3 однією родиною близько двох років. В подальшому підтримувала з ОСОБА_3 дружні відносини.

Свідок ОСОБА_16 надала пояснення, які зводяться до того, що до 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У 2014 році ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_17 . У 2017 році вперше побачила ОСОБА_1 у 2017 році. ОСОБА_1 чинила перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з батьком. Оформленням поховання з ОСОБА_3 займалася ОСОБА_1 .

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова) роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю (Постанова Верховного Суду від 15 серпня 2020 року у справі №588/350/15).

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини - Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17.

Отже, для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Вказані обставини під час судового засідання не встановлено, а покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту, внаслідок чого позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Таким чином, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 18 липня 2018 року у справі № 713/1528/16-ц та Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц, Постанові від 30 травня 2019 року у справі № 346/1178/17.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування» роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено факт її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , що надає ій право право на спадкування за законом, відповідно до ст. 1264 ЦК України, після смерті ОСОБА_3 та не надано доказів на підтвердження безпорадного стану та потреб стороннього догляду та допомоги, також не надано документів, які б підтверджували перебування ОСОБА_3 на повному утриманні ОСОБА_1 , внаслідок неможливості самозабезпечення та безпорадності, а тому відсутні правові підстави для застосування положень частини другої статті 1259 ЦК України та, відповідно, для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зміни черговості права на спадкування.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позов.

Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивача, який ним сплачено до подання позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Живцова Надія Миколаївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкування - відмовити у повному обсязі.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин