КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-68/11
Провадження № 4-с/488/7/21
УХВАЛА

Іменем України

20.05.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Глубоченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кюкало Ю.М., -

Встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що на виконанні Інгульського ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-68/2011, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 05.12.2016 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль».

Постановою головного державного виконавця Інгульського ВДВС Кюкало Ю.М. від 28.01.2019 р. було проведено заміну стягувача з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на його правонаступника ПАТ «Кристалбанк».

У липні 2020 р. заявник дізнався про те, що на все його рухоме майно накладено арешт постановою головного державного виконавця Інгульського ВДВС Кюкало Ю.М. від 07.08.2017 р. Виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт було закінчено 18.06.2019 р. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», проте скасувати постанову про накладення арешту від 07.08.2017 р., начальник Інгульського ВДВС відмовився та рекомендував заявнику звернутися до суду.

Заявник вважає дії головного державного виконавця Інгульського ВДВС Кюкало Ю.М. щодо накладення арешту на все рухоме майно боржника, та відповідну постанову, незаконними та просить:

-поновити строк на оскарження дій державного виконавця;

-визнати дії головного державного виконавця Інгульського ВДВС Кюкало Ю.М. щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 07.08.2017 р., неправомірними;

-скасувати постанову про арешт майна боржника від 07.08.2017 р. за № 16411632, винесену головним державним виконавцем Інгульського ВДВС Кюкало Ю.М.

У судове засідання заявник не з`явився, його представник адвокат Михайленко О.В. подав заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав заяву про слухання справи у його відсутність та відзив, у якому заперечував проти задоволення скарги через її безпідставність і необґрунтованість.

Ознайомившись зі змістом скарги та дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із матеріалів скарги вбачається, що постановою від 18.04.2017 р., винесеною головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кюкало Ю.М. було відкрито виконавче провадження № 53784797 з примусового виконання виконавчого листа № 2-68/2011, виданого 05.12.2016 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за генеральним кредитним договором № 010/01-04/08-466 від 06.08.2008 р. в сумі 533 969,14 доларів США, що еквівалентно 4 252 904,02 грн.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.07.2017 р. було проведено заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ПАТ «Кристалбанк».

Постановою про арешт майна боржника від 07.08.2017 р., винесеною головним державним виконавцем Інгульського ВДВС Кюкало Ю.М. було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Постановою головного державного виконавця Інгульського ВДВС Кюкало Ю.М. виконавчий лист № 2-68/2011, виданий 05.12.2016 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва, був повернутий стягувачу - ПАТ «Кристалбанк», на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із законодавчо встановленою забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Повернення виконавчого документа з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання (ч. 5 ст. 37 Закону).

Наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа визначає ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи свою скаргу, заявник посилався на те, що оскаржувана постанова про арешт майна боржника винесена державним виконавцем з порушенням порядку накладення арешту, проте не зазначає у чому саме полягають порушення.

Суд знаходить доводи заявника безпідставними і нічим не підтвердженими, оскільки судовим розглядом встановлено, що дії державного виконавця та винесена ним постанова про арешт майна боржника від 07.08.2017 р. відповідають вимогам ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Доказів виконання боржником виконавчого документа, на забезпечення якого був накладений арешт, а також доказів сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кюкало Ю.М. - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.І. Селіщева