Дата документу 11.06.2021
Справа № 937/9128/20
Провадження № 2/937/1003/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Редько О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Ісайченкова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі Запорізької області вул. Шмідта, 11 заяву ОСОБА_1 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про визнання дій відповідача протиправними та стягнення з нього коштів,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про визнання дій відповідача протиправними та стягнення з нього коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Редько О.В.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 грудня 2020 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

18.05.2021 року на адресу суду від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Редько О.В. В обґрунтування заяви про відвід судді, позивач зазначає, що суддя Редько О.В. порушує процесуальні норми, систематично затягує розгляд справи, а саме не розглянув справу протягом шістдесяти днів. Зокрема розглядав скаргу (справа № 320/4362/19) на бездіяльність поліції також з порушенням вимог ст. 306 КПК України. Отже, суддя Редько О.В. не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований в результаті справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (п. 3, 5 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву про відвід, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено, як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно ч.2 ст. 36 ЦПК України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

З вимог ст.ст. 126, 129 Конституції України вбачається, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України.

Як роз`яснено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8, виходячи з того, що незалежність суддів є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, суддя при здійсненні правосуддя підкоряється лише закону і нікому не підзвітний.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, вбачається, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Аналізуючи обставини для відводу судді, на які посилається ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що заява про відвід не містить, передбачених нормами ст.ст. 36, 37 ЦПК України, підстав для відводу судді, а тому його заяву слід визнати необґрунтованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40, 252, 253 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про визнання дій відповідача протиправними та стягнення з нього коштів - відмовити.

Передати заяву про відвід для вирішення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області: Редько О.В.