Справа №430/150/21
Провадження №2/430/58/21
УХВАЛА

03 лютого 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Валуйська сільська рада Луганської області та Служба у справах дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Валуйська сільська рада Луганської області та Служба у справах дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Статті 175-177 ЦПК України встановлюють вимоги до позовної заяви, визначають її зміст, а також документи, що додаються до позовної заяви.

Вивчивши матеріали позовної заяви, встановлено, що позовна заява, яка надійшла, не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 136 ЦПК України передбачене право суду, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Порядок, передбачений законом, що дає зазначене вище право суду, закріплений у Законі України «Про судовий збір».

Позивачка, звертаючись до суду з цим позовом, посилаючись на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», просить зменшити розмір належних до сплати витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати, посилаючись при цьому на невеликий дохід.

Дійсно, відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» - суд може своєю ухвалою, за клопотанням сторони зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати лише на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, а саме:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Позивачка вказуючи поважну, з її точки зору підставу, для зменшення або звільнення її від сплати судового збору, а саме на невелику пенсію та відсутність додаткового доходу, також посилається на п. 1 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону України (розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік). В той же час згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», - за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.). При цьому, враховуючи довідку про доходи позивачки, розмір вказаного судового збору (908 грн.) не перевищує 5 % розміру річного доходу позивачки за попередній календарний рік. Інших підстав, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», як підстав для зменшення або звільнення від сплати судового збору позивачкою не зазначено. А відтак їй необхідно, згідно вимог ст. 177 ЦПК України, додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розміру, або документи, що підтверджують підстави звільненні її від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання позивачки про зменшення розміру належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнення від їх сплати належить відмовити.

Крім того, відповідно до п. 7 та п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позові не зазначені відомості про те, чи вживалися заходи досудового врегулювання спору, чи здійснювалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо так, то які; не зазначено наявність або відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнення від їх сплати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Валуйська сільська рада Луганської області та Служба у справах дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишити без руху.

Надати позивачці для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачці, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде їй повернута.

Копію ухвали надіслати позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна