Справа № 219/2567/21
Провадження № 2/219/1650/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2021 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Конопленко О.С.
за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації,
19 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що позивачуна підставі договору дарування квартири від 23 лютого 2021 року належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у якій зареєстрована ОСОБА_2 , яка є його колишньою дружиною, однак фактично у квартирі не проживає, участі у сплаті комунальних послуг не приймає, особисті речі відповідача у квартирі відсутні. З причин формальної реєстрації відповідача у квартирі позивач позбавлений несе додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, з огляду на що вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 09 годину 00 хвилин 29 квітня 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.
29 квітня 2021 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 11 годину 50 хвилин 08 червня 2021 року у зв`язку з неявкою відповідача.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення повістки на адресу, зазначену у позові. 28 квітня 2021 року до суду від позивача надійшла заява, у якій він зазначив, що справу просить розглядати без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 , яка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явилась за невідомою суду причиною, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі на адресу суду не надала.
Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про судове засідання, але причин неявки суду не повідомила, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без її участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування квартири від 23 лютого 2021 року (а.с. 4), що підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 23 лютого 2021 року за № 245601778 (а.с. 5).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 08 червня 2021 року за № 260450780, власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (а.с. 30-31).
Позивач та відповідач з 05 березня 2008 року перебували у шлюбі, який рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2016 року розірвано (а.с. 12-13).
З копії паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданого УМВС Росії по Ханти-Мансийському Автономному округу ЮГРЕ 04 грудня 2019 року, вбачається, що відповідач є громадянкою Російської Федерації та з 12 грудня 2019 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9-10).
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника та членів його сім`ї такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останніх з реєстрації.
Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.
Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач з 2019 року не користувалась житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вибула до Російської Федерації, де отримала громадянство та зареєструвалась за іншим місцем проживання ( АДРЕСА_2 ), не є членом сім`ї власника вказаної квартири, і тому у відповідності до норм статті 71 ЖК УРСР за нею не зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі без поважних на те причин знайшов своє підтвердження при розгляді справи, у зв`язку з чим за ОСОБА_2 не може бути збережено право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
При цьому, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки абзацом 3 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись статтями 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Задовольнити частково позовні вимоги.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Енергодар Кам`янського-Дніпровського району Запорізької області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .
Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зняття відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Енергодар Кам`янського-Дніпровського району Запорізької області, з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.С.Конопленко