Справа № 635/8313/16-ц
Провадження № 2 /635/307/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 рок сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

за участі представника позивача Константинової Г.В. ,

представника відповідача Кіян Г.В. ,

представника відповідача Аскреткова А.В. ,

секретар судових засідань - Кондратенко Л.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4 ,

представник позивача - Константинова Ганна Вікторівна ,

відповідач - Садівниче товариство «Калина»

представник відповідача - Кіян Галина Анатоліївна,

відповідач - ОСОБА_5 ,

представник відповідача - Аскретков Артем Вячеславович ,

третя особа - ОСОБА_6 ,

третя особа - ОСОБА_7 ,

третя особа - Циркунівська сільська рада Харківського району Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Садівничого товариства «Калина», ОСОБА_5 , Голови Садівничого товариства «Калина» ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Циркунівська сільська рада Харківського району Харківської області про визнання державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, скасування реєстрації прав на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Садівничого товариства «Калина», ОСОБА_5 , голови Садівничого товариства «Калина» ОСОБА_11, треті особи ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , Циркунівська сільська рада Харківського району Харківської області, яким просив визнати недійсним державний акт серії ХР-25-97-088633 на право приватної власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 на території Садового товариства «Калина» Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, виданого на ім`я ОСОБА_7 ; визнати недійсним запис № 2573 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю про реєстрацію державного акту серії ХР-25-97-088633 на право приватної власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 на території Садового товариства «Калина» Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, виданого на ім`я ОСОБА_7 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території садового товариства «Калина» Циркунівської сільської ради, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений 19 серпня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алєкаєвою Зінаїдою Борисівною; скасувати реєстрацію права на земельну ділянку № НОМЕР_1 , розташовану на території садового товариства «Калина» Циркунівською сільської ради за ОСОБА_5 .

Позов мотивований тим, що 27 листопада 2015 року між позивачем та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, з яких складається садовий будинок розміром 7х5,5 метрів, з верандою розміром 3х2 метрів, сараєм розміром 5х2,5 метрів, навісу розміром 4х3,5 метрів, металевої дробини, металевих воріт, хвіртки, огорожі із сітки-рабиці, розташованої по периметру земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,65 га в СТ «Калина» в с. Циркуни Харківського району Харківської області за суму 54000 гривен, що є еквівалентом 2000 доларів США. При цьому ОСОБА_8 подано заяву про виключення її з членів СТ «Калина», а позивачем подана заява про прийняття його до членів СТ «Калина» та передачу йому в користування земельної ділянки № НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_8 було прийнято до членів СТ «Калина» та надано їй в користування земельну ділянку АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_9 , який користувався спірною земельною ділянкою з 01 березня 2004 року по жовтень 2015 року після купівлі прав на неї у ОСОБА_10 .

В травні 2016 року невідомими особами були зламані вхідні замки та викрадені особисті речі позивача, які знаходились в садовому будинку. За даним фактом головою СТ «Калина» ОСОБА_11 було подано до Липецького ВП Харківського ВП ГУ НП України в Харківській області відповідну заяву, за результатами розгляду якої було встановлено гр. ОСОБА_12 , яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_5 , який на підставі договору купівлі - продажу, укладеного з ОСОБА_7 , придбав земельну ділянку № НОМЕР_1 , розташовану в СТ «Калина» Циркунівської сільської ради.

В подальшому позивач дізнався, що 01 грудня 1998 року Циркунівською сільською радою Харківського району Харківської області видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,065 га в СТ «Калина» на ім`я ОСОБА_7 на підставі рішення Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області № 594 від 11 листопада 1998 року. В даному державному акті має місце дописка, зроблена на підставі рішення Циркунівської сільської ради № 378 від 23 серпня 2001 року, з якої вбачається, що до площі земельної ділянки 0,065 га за № НОМЕР_1 добавлено другу земельну ділянку площею 0,073 га.

Разом з тим, ОСОБА_7 ніколи не був членом СТ «Калина». До того ж на час видачі державного акту він був неповнолітній та не міг за законом входити до будь-якого садового товариства. Крім того, СТ «Калина» знаходиться за межами населеного пункту, що підтверджується довідкою Циркунівської сільської ради від 31 березня 2016 року за № 287, а тому відповідно до абзацу першого пункту 12 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, рішення про передачу у власність земельної ділянки № НОМЕР_1 знаходиться поза повноваженями Циркунівської сільської ради. За вказаних обставин, державний акт на державний акт на право приватної власності на землю серії ХР-25-97-088633 підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи той факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ХР-25-97-088633 видано ОСОБА_7 з порушенням вимог закону, поза межами повноважень органів самоврядування, а також з огляду на те, що будь-які виправлення та дописки в державних актах є недопустимими, подальші угоди, укладені ОСОБА_7 з приводу розпорядження земельною ділянкою АДРЕСА_1 в СТ «Калина» Циркунівською сільською радою, є недійсними.

Позивач зазначає, що оскільки він є власником будівельних матеріалів, з яких складається садовий будинок, згідно договору купівлі-продажу від 27 листопада 2015 року, укладеного між ним та ОСОБА_8 , він позбавлений можливості в іншому порядку ніж за рішенням суду поновити своє порушене право власності.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2016 року по справі відкрито провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алєкаєвої З.Б. копію договору купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території СТ «Калина» Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а також всі копії документів нотаріальної справи.

20 березня 2017 року до суду надійшла відповідь представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Аскреткова А.В. на позов, в якій він зазначив, що земельна ділянка АДРЕСА_1 » належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 2016 року. Договір купівлі-продажі спірної земельної ділянки був укладений згідно вимог чинного законодавства та нотаріально посвідчений. Щодо договору купівлі-продажу будівельних матеріалів, то вказаний договір не має юридичної сили, оскільки нотаріально не посвідчений. Крім того, доводи позивача, що ОСОБА_7 не був членом СТ «Калина» спростовуються копією його членської книжки, із якої вбачається, що останній вибув із членів садового товариства 01 лютого 2015 року і в той же день ОСОБА_13 вступила в СТ «Калина».

28 березня 2017 року від приватного нотаріуса Алекаєвої З.Б. до суду надійшла завірена копія договору купівлі-продажу земельної ділянки та документи, на підставі яких він був посвідчений.

18 травня 2017 року представником відповідача ОСОБА_5 - адвокатом Аскретковим А.В. подана заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_4 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 липня 2017 року забезпечено позов шляхом заборони відчуження земельної ділянки № НОМЕР_1 кадастровий номер :02:006:023, яка розташована на території садівничого товариства «Калина» Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області та заборони будь-яким особам користування будівельними матеріалами, з яких складається садовий будинок, розташований на вищевказані земельній ділянці до розгляду справи по суті.

05 квітня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_4 , в якій позивач зазначив, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 2016 року було придбано земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,065 га, яка розташована на території СТ «Калина» Циркунівської сільської ради, та яка вільна від забудови.

27 листопада 2015 року між позивачем та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, з яких складається садовий будинок розміром 7х5,5 метрів, з верандою розміром 3х2 метрів, сараєм розміром 5х2,5 метрів, навісу розміром 4х3,5 метрів, металевої дробини, металевих воріт, хвіртки, огорожі із сітки-рабиці, розташованої по периметру земельної ділянки АДРЕСА_2 за суму 54000 гривен, що є еквівалентом 2000 доларів США. З цього часу він користується земельною ділянкою, провів реконструкцію садового будинку, сплачував членські збори.

Рішенням загальних зборів СТ «Калина» від 27 листопада 2015 року ОСОБА_8 виключено з членів СТ «Калина» та прийнято ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_7 ніколи не був членом СТ «Калина» та станом на час видачі державного акту 01 грудня 1998 року Циркунівською сільською радою на право власності на земельну ділянку був неповнолітнім. Крім того в даному акті міститься дописка, зроблена на підставі рішення Циркунівської сільської ради № 378 від 23 серпня 2001 року, з якої вбачається, що до площі земельної ділянки 0,065 га за № НОМЕР_1 добавлено другу земельну ділянку площею 0,073 га.

Позивач зазначає, що підстави виникнення та припинення права користування земельною ділянкою визначені ЗК України, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні проводиться лише після її вилучення в передбаченому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктом 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562-ХІІ «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР», громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Аналогічне положення міститься у пунктах першому та сьомому розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об`єктивних і суб`єктивних причин, а також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у статті 141 ЗК України і є вичерпним.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України.

Згідно вимог абзацу першого пункту 12 Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах дутому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні , міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Аналіз вище наведених норм дає підстави для висновку про те, що рішенням Циркунівської сільської ради №594 від 11 листопада 1998 року на підставі якого 01 грудня 1998 року Циркунівською сільською радою видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_7 неправомірно вилучено земельну ділянку з користування СТ "Калина" без належного погодження та надання дозвільних документів та поза повноваженнями Циркунівської сільської ради.

Крім того, позивач зазначив, що незаконне формування спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі через відсутність правових підстав для проведення такої реєстрації має своїм наслідком скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0236.

05 квітня 2018 року від відповідача - Голови Садівничого товариства «Калина» ОСОБА_11 надійшов відзив на позовну заяву, яким вона визнає позовні вимоги у повному обсязі та пояснює, що рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради від 13 вересня 1982 року Моторобудівному філіалу виробничого об`єднання «Завод ім. Малишева» надано дозвіл на відвід для організації колективних садів робочих та службовців загальною площею 4,8 га в постійне користування з земель радгоспу «Циркунівський» Харківського району. Рішенням Облвиконкому Харківської області від 14 грудня 1983 року для організації колективних садів робочих та службовців конструкторотехнологічного бюро виділено в постійне користування земельну ділянку загальною площею 2,7 га на землях радгоспу «Циркунівський» Харківської області. Актом від 27 квітня 1983 року встановлено межі ділянки в натурі КТБ «Облместпром» для організації колективних садів, яке в подальшому зареєстровано як садівниче товариство «Калина». В березні 2001 року протоколом загальних зборів було затверджено списки учасників СТ «Калина», до якого входив ОСОБА_10 , останній постійно користувався земельною ділянкою АДРЕСА_1 в СТ «Каліна» з 2001 року по травень 2004 року, на земельній ділянці побудовано садовий будинок, право власності на який не зареєстровано. Протоколом зальних зборів СТ «Калина» від 20 травня 2004 року ОСОБА_14 було виключено із членів садового товариства за його заявою та прийнято ОСОБА_9 , який фактично користувався спірною земельною ділянкою з 01 березня 2004 року за укладеним в простий письмовій формові договором купівлі-продажу. Оскільки право власності на земельну ділянку та садовий будинок оформлено не було при укладанні договору сторонами були подані заяви про виключення з членів садового товариства та прийняття в члени садового товариства. При укладанні договору ОСОБА_9 були передані кошти ОСОБА_10 за садовий будинок. Після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до члені садового товариства була прийнята його донька ОСОБА_8 , яка продала садовий будинок ОСОБА_4 та була виключена з членів товариства. Спірною земельною ділянкою позивач користується з ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач також зазначила, що станом на 1998 рік ОСОБА_7 не міг бути членом СТ «Калина», оскільки йому не виповнилось 18 років, що є обов`язковою умовою набуття членства за п. 12 статуту товариства.

18 травня 2018 року до суду надійшли письмові заперечення від відповідача ОСОБА_5 , якими він просив в позові відмовити, посилаючись на те,що договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки був укладений відповідно до вимог чинного законодавства. Вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Належними відповідачами у даній справі є голова СТ «Калина» ОСОБА_11.та ОСОБА_9 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2018 року у задоволенні клопотання представника позивача Константинової Г.В. про роз`ясненні ухвали суду від 04 липня 2017 року - відмовлено.

За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/90 від 15 жовтня 2019 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19 вересня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_15 у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року №05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_15», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2019 року цивільну справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 листопада 2019 року у задоволенні клопотання представника позивача Константинової Г.В. про забезпечення позову шляхом заборони користування земельною ділянкою № НОМЕР_1 кадастровий номер :02:006:023, яка розташована на території садівничого товариства «Калина» Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області - відмовлено.

Ухвалою від 30 квітня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залучено як третю особу,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Циркунівську сільську раду Харківського району Харківської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та представник позивача Константинова Г.В. підтримали позовні вимоги та пояснили про обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник Аскеретков А.В. позовні вимоги не визнали, пояснивши про обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача голови СТ «Калина» ОСОБА_11 - ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити з підстав, що зазначені у відзиві на позов.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що земельна ділянка № НОМЕР_1 в СТ «Калина» належала діду позивача - ОСОБА_10 , який збудував на земельній ділянці будинок. До 2016 року жодних перебудов та ремонтних робіт у будинку не здійснювалось. Вказаний житловий будинок був проданий ОСОБА_8 без належного оформлення договору купівлі-продажу та вже після переоформлення земельної ділянки № НОМЕР_1 на ОСОБА_13 .

Представник третьої особи Циркунівської сільської ради харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, від голови Циркунівської сільської ради Сікаленко М.В. надійшла заява, в якій він зазначив, що у відповідності до Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізується громадянами,юридичними особами та державною виключно відповідно до закону. Оскільки земельна ділянка перебуває у приватній власності, підставою для переходу права власності є цивільна-правова угода. Всі дії членів садового товариства поза правовим полем є зоною їх особистої відповідальності.

Третя особа ОСОБА_8 повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення та доводи учасників справи, показання свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради від 13 вересня 1982 року Моторобудівному філіалу виробничого об`єднання «Завод ім. Малишева» надано дозвіл на відвід для організації колективних садів робочих та службовців загальною площею 4,8 га в постійне користування з земель радгоспу «Циркунівський» Харківського району.

Рішенням Облвиконкому Харківської області від 14 грудня 1983 року для організації колективних садів робочих та службовців конструкторотехнологічного бюро виділено в постійне користування земельну ділянку загальною площею 2,7 га на землях радгоспу «Циркунівський» Харківської області.

Актом від 27 квітня 1983 року встановлено межі ділянки в натурі КТБ «Облместпром» для організації колективних садів.

Згідно державного акту серії ХР-25-97-088633 на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2573 від 01 грудня 1998 року, ОСОБА_7 на підставі рішення виконавчого комітету Циркунівської сільської ради від 11 листопада 1998 року за № 594, передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,065 га в межах згідно з планом, розташована на території садового товариства «Калина» для садівництва. У розділі «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки» зазначено номер земельної ділянки на плані 1/№ 31 - площею 0,065 га, відповідно до вищевказаного рішення виконавчого комітету, а також № 2 - площею 0,073 га - за рішенням Циркунівської селищної ради від 23 серпня 2001 року, всього площа переданої земельної ділянки складає 0,138 га. Вказані зміни зафіксовані на платі зовнішніх меж на останній сторінці державного акту.

Зазначена земельна ділянка на час передачі її у власність ОСОБА_7 знаходилась в межах садового товариства КТБ Облместпром, що не заперечувалось сторонами у справі та підтверджується планом земельної ділянки садового товариства КТБ Облместпром.

В подальшому на землях КТБ Облместпром було створено СТ «Калина», датою державної реєстрації якого згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 558525 серія А00, є 16 січня 2001 року.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -016 від 11 серпня 2016 року, 11 серпня 2016 року відбулася державна реєстрація земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,065 га, кадастровий номер :02:006:0236, яка розташована Харківська область, Харківський район, Циркунівська сільська рада, в СТ «Калина» , орган, який здійснив державну реєстрації - Управління Держгеокадастру у Харківському району Харківської області; документацією із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості від 22 липня 2019 року, виконавець: ФОП ОСОБА_19 ; власник земельної ділянки ОСОБА_7 ; документ, який є підставою для виникнення права власності: рішення виконкому Циркунівської сільської ради народних депутатів; документ, що посвідчує право: державний акт від 01 грудня 1998 року ХР 25-97-088633.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 серпня 2016 року, посвідченого Алекаєвою З.Б., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за р. № 973, ОСОБА_7 , в особі представника за довіреністю ОСОБА_13 , продав ОСОБА_5 земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,065 га, кадастровий номер :02:006:0236, яка розташована Харківська область, Харківський район, Циркунівська сільська рада, в СТ «Калина».

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 17 Земельного Кодексу України в редакції 1993 року, що діяв на час передачі земельної ділянки ОСОБА_7 , передача земельних ділянок у колективну та приватну власності провадилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

За вказаних обставин суд вважає, що Циркунівська сільська рада при ухваленні рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_7 від 11 листопада 1998 року за № 594 діяла в межах повноважень щодо розпорядження землями поза межами населених пунктів, відповідно до вимог ст. 17 Земельного Кодексу України в редакції 1993 року.

Посилання на позивача на абзац перший пункту 12 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, згідно якого до розмежування земель державної і комунальної власності повноважень щодо розпорядження землями в межах населених пунктів,крім земель, переданих у приватну власність,здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади, суд вважає не доречним, оскільки Земельний кодекс України 2001 року набрав чинності з 01 січня 2002 року,тобто після ухвалення оскаржуваного рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Земельного Кодексу України в редакції закону від 1993 року, що діяв на час передачі ОСОБА_7 земельної ділянки у власність, право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного Кодексу України в тій же редакції, право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються та реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до п. 3.9 Інструкції про порядок складення, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умова оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року, що діяла на час внесення змін до державного акту, у разі будь-яких змін в розташуванні земельної ділянки або умов її передачі чи надання, які відбулися після видачі державного акту, ці зміни вносяться одночасно до обох примірників державного акту. Нові межі відображаються на плані земельної ділянки суцільною лінією чорною тушшю, а старі межі перекреслюються червою тушшю. Кожен запис про зміни посвідчується підписом начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів Держкомзему України.

Відтак, вказаною Інструкцією був передбачений порядок внесення змін до державних актів про право власності на землю,а тому суд не приймає доводи позивача, що внесення змін до державних актів є недопустимими. Що стосується непосвідчення таких змін в державному акті серії ХР-25-97-088633 підписом начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів Держкомзему України, то на вказані обставини позивач в обґрунтування своїх вимог не посилався, а суд відповідно до вимог ст.13 ЦПК України розглядає справи виключно в межах заявлених позивачем вимог.

Відтак, відсутні підстави вважати державний акт про право власності на землю серії ХР-25-97-088633, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Циркунівської сільської ради від 1 листопада 1998 року, недійсним з підстав внесення в нього змін.

Крім того, з 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», відповідно до якого державна реєстрація земельної ділянки полягає у внесенні до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно із пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Після розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) належної ОСОБА_7 земельної ділянки № НОМЕР_1 у садівничому товаристві «Калина», земельна ділянка площею 0,065 га була зареєстрована в Державному кадастрі за кадастровим номером :02:006:0236 на підставі технічної документації та державного акту від 01 грудня 1998 року серії ХР 25-97-088633.

Доказів, які б свідчать про порушення процедури передачі ОСОБА_7 земельної ділянки у власність та подальшої її реєстрації у Державному земельному кадастрі на підставі розробленої технічної документації із землеустрою, позивачем суду не надано.

Що стосується доводів позивача в частині, що ОСОБА_7 ніколи не був членом СТ «Калина», оскільки на час видачі державного акту був неповнолітнім та не міг за законом входити до будь-якого садового товариства, суд зазначає наступне.

Як вбачається з Свідоцтва про державну реєстрації юридичної особи серії А00 № 558525, Садівниче товариство «Калина» було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі 16 січня 2001 року, 02 лютого 2001 року статут СТ «Калина» зареєстрований в Циркунівській селищній раді Харківського району Харківської області .

Відповідно до п. 4 статуту СТ «Калина» садівниче товариство набуває прав юридичної особи з моменту його реєстрації у виконкомі районної (міської) Ради народних депутатів.

За п. 15 статуту СТ «Калина» громадяни, включені у стверджені загальними зборами списки осіб, які вступають до садівничого товариства,що організовується, вважаються членами даного товариства з дня реєстрації його статуту.

За п. 12 Статуту СТ «Калина» членом садового товариства може будь-який громадянин,який досягнув 18-річного віку, якщо інше не передбачено законодавством України, який виявив бажання і є здатним брати участь у здійсненні цілей і завдань товариства.

Разом з тим, як встановлено судом під час судового розгляду, спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_7 на підставі рішення Циркуніської сільської ради від 11 листопада 1998 року, тобто ще до набуття СТ «Калина» статусу юридичної особи та до затвердження загальними зборами списків членів СТ «Калина».

Спірна земельна ділянка на час її передачі у власність ОСОБА_7 знаходилась в межах садового товариства КТБ Облместпром.

Відтак, підстав вважати, що спірна земельна ділянка була неправомірно вилучена з користування СТ "Калина" без належного погодження та надання дозвільних документів немає.

Станом на час передачі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельної ділянки, останньому виповнилося 16 років.

Відповідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про кооперацію в СРСР», садівницькі і садово-городні товариства є складовою частиною системи кооперації.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію в СРСР», що діяла станом на 1998 рік, членом кооперативу може бути кожний громадянин, який досяг 16-річного віку, якщо інше не передбачено законодавством Союзу РСР і союзних республік, виявив бажання і здатний брати участь у здійсненні цілей і завдань кооперативу.

Відповідно до п. 13 розділу ІІ Типового статуту садівничих товариств, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР та Укррадпрофа від 02 грудня 1986 року № 416, в члени садівничого товариства можуть бути прийняті тільки працівники підприємства, установи, організації, а також пенсіонери з числа осіб, які раніше працювали на даному підприємстві,в установі та організації. Інші громадяни можуть бути прийняті до членів садівничого товариства у випадках, передбачених законодавством СРСР та Української РСР.

У разі смерті члена садівничого товариства переважне право вступу до товариства надається одному із спадкоємців померлого.

У випадку вибуття із садового товариства члена садового товариства за станом здоров`я чи іншими поважними причинами, що заважають виконувати статут товариства, один із членів його сім`ї може вступити до товариства,якщо він разом з ним користувався садовою ділянкою і брав участь у її освоєнні.

Позивачем належних, допустимих та достатніх доказів щодо прийняття або неприйняття ОСОБА_7 до членів садового товариства КТБ Облместпром суду не надано.

Також позивачем не надана суду копія рішення виконкому Циркунівської сільської ради народних депутатів від 11 листопада 1998 року за № 594, як один із доказів підтвердження або спростування позиції позивача, відповідного клопотання про витребування зазначеного рішення з архівного відділу Харківської районної адміністрації Харківської області позивачем та його представником - адвокатом Константиновою Г.В. під час судового розгляду не заявлено.

Частинами 1, 6 ст. ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо доводів позивача в частині, що законодавством не передбачена можливість приватизації земельної ділянки неповнолітньою особою, то вони не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки неповнолітня особа може самостійно звернутися з заявою на безоплатну передачу їй земельної ділянки, але за умови отримання згоди на це батьків.

Окрім наведеного, судом встановлено, що ОСОБА_10 був членом СТ «Калина» та за ним була закріплена земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,065 га.

Згідно витягу з протоколу зборів № 1 від 20 травня 2004 року СТ «Калина» за заявами члена садового товариства «Калина» ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , прийнято рішення про виключення ОСОБА_10 з членів СТ «Калина», прийняття до членів СТ «Калина» ОСОБА_9 та передачу останньому у користування садової ділянки АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , протоколом загальних зборів від 10 листопада 2015 року до членів товариства прийнято дочку померлого - ОСОБА_8

27 листопада 2015 року між позивачем та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, з яких складається садовий будинок розміром 7х5,5 метрів, з верандою розміром 3х2 метрів, сараєм розміром 5х2,5 метрів, навісу розміром 4х3,5 метрів, металевої дробини, металевих воріт, хвіртки, огорожі із сітки-рабиці, розташованої по периметру на території земельної ділянки № НОМЕР_1 (1/№31 =0,065 га; 2/№ 31= 0,073 га), в СТ «Калина» в с. Циркуни Харківського району Харківської області за суму 54000 гривен.

Рішенням загальних зборів СТ «Калина» від 27 листопада 2015 року ОСОБА_8 виключено з членів товариства, прийнято ОСОБА_4 , який користувався земельною ділянкою АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка АДРЕСА_1 , що з 1998 року перебувала у власності ОСОБА_7 на підставі державного акту серії ХР-25-97-088633, неодноразово передавалася у користування членів СТ «Калина».

Обставини щодо надання права користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 на території СТ «Калина» членам товариства були підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які є членами садівничого товариства «Калина» та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , які пояснили про вищевказані обставини, а також свідчили про користування членами СТ «Калина» земельною ділянкою АДРЕСА_1 та розташованим на ній будинком.

Проте, суд не вважає достатніми підставами для користування належною ОСОБА_7 земельною ділянкою, рішення загальних зборів СТ «Калина» про закріплення за ОСОБА_20 , а в подальшому за ОСОБА_4 земельної ділянки № НОМЕР_1 , оскільки зазначені рішення впливають на обсяг прав власника земельної ділянки - ОСОБА_7 .

Підстави та порядок припинення права власності на земельну ділянку визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об`єктивних і суб`єктивних причин, а також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права власності та права користування земельною ділянкою визначений у ст. ст. 140, 141 ЗК України і є вичерпним.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст. 140 - 149 ЗК України.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, виходячи із аналізу вищенаведених норм, враховуючи, що суду не надано доказів відмови власника земельної ділянки в добровільному порядку від земельної ділянки, з огляду на те, що рішення про її вилучення чи припинення права користування в порядку, визначеним законом не приймалося, посилання позивача на правомірність передання земельної ділянки членам СТ «Калина» - не мають юридичного значення для вирішення справи, оскільки не ґрунтується на нормах чинного земельного законодавства.

За вказаних обставин, підстав для визнання недійсним державного акту на землю та визнання недійсним запису № 2573 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю про реєстрацію державного акту серії ХР-25-97-088633 на право приватної власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 на території Садового товариства «Калина» Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області, виданого на ім`я ОСОБА_7 , немає, а тому суд відмовляє у задоволенні цих позовних вимог.

Суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території садового товариства «Калина» Циркунівської сільської ради, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , виходячи з наступного.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. В силу приписів частини 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Наведеними нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,0650 га, кадастровий номер :02:006:0236, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Циркунівська сільська рада, садівниче товариство «Калина», відсутні також підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки.

Оцінюючи обраний позивачем спосіб судового захисту права на будівельні матеріали,з яких складається садовий будинок, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Водночас, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, визначеним законом або договором. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 06 березня 2019 у справі № 183/262/17 зазначено, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Звертаючись за судовим захистом позивач зазначає, що лише у судовому порядку може відновити свої права на будівельні матеріали, з яких складається садовий будинок, розташований на земельній ділянці,що належить ОСОБА_5 .

Суд вважає, що з огляду на встановлені судом фактичні обставини, обраний позивачем спосіб захисту як визнання недійсними державного акту про право власності на землю та договору купівлі-продажу земельної ділянки не відповідає змісту порушеного права позивача.

З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .

Що стосується заяви представника відповідача Аскретова А.В. про застосування строків позовної давності, то суд звертає увагу, що позовна заява подана ОСОБА_4 в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд відносить за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Садівничого товариства «Калина», ОСОБА_5 , Голови Садівничого товариства «Калина» ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Циркунівська сільська рада Харківського району Харківської області, про визнання державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсними, скасування реєстрації прав на нерухоме майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10 червня 2021 року.

Суддя І.В. Березовська