Справа № 131/891/19
Провадження № 22-ц/801/1209/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 рокуСправа № 131/891/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Очеретної М. Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Жорнище»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Жорнище» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2021 року ухвалене у складі судді Олексієнка О. Ю. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Жорнище» (далі - ПАТ «Жорнище») про розірвання договору оренди землі.

Позовна заява мотивована тим, що йому належить на праві приватної власності земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0387, площею 0,8398 га, яка знаходиться на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області.

25 квітня 2013 року між ним та ПАТ «Жорнище» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 20 років, за умовами якого він, як орендодавець, передав, а ПАТ «Жорнище», як орендар, прийняло в оренду земельну ділянку, розміром 0,8398 га, ціна якої складає 16 094,00 грн.

Зазначав, що за умовами укладеного договору орендодавець приймає від орендаря в рахунок орендної плати грошові кошти з розрахунку 647,77 грн на рік або у натуральному вигляді сільськогосподарську продукцію. Нарахування орендної плати здійснюється орендарем з урахуванням індексації.

Після підписання договору оренди відбувався постійний і значний ріст тарифів, а орендна плата в зв`язку з цим ростом, всупереч п. 13 договору оренди землі, орендарем не піднімалася.

Указував, що відповідно до офіційних даних Державної Служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель уже в наступний рік після підписання договору оренди збільшився на коефіцієнт 1,249.

Отже, з 2014 року орендар повинен був виплачувати збільшену орендну плату на величину цього коефіцієнта.

Ці умови договору оренди на протязі 6 років систематично не виконуються орендарем, що призводить до порушення його прав як орендодавця.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 25 квітня 2013 року між ним та ТОВ «Жорнище».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2021 року розірвано договір оренди землі від 25 квітня 2013 року № 377, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки площею 0,8398 га, кадастровий номер :02:000:0387, яка знаходиться на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області.

Стягнуто з ПАТ «Жорнище» на користь ОСОБА_1 748, 00 грн сплаченого судового збору.

Стягнуто з ПАТ «Жорнище» на користь ОСОБА_1 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що невиконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати за земельну ділянку з урахуванням її індексації є порушенням істотних умов договору, які містять системний характер, і це, тягне за собою розірвання договору оренди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У квітні 2021 року ПАТ «Жорнище» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 травня 2021 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2021 справу призначено до апеляційного розгляду на 10 червня 2021 року о 08:30 год.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. На думку відповідача рішення суду не відповідає вимогам статей 263 і 265 ЦПК України і висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що є окремою підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача полягають у тому, що судом першої інстанції невірно встановлено факт порушення виплати орендної плати з посиланням на власний розрахунок орендаря, що не відповідає обставинам справи, оскільки орендар зобов`язаний проводити оплату податку за рахунок орендодавця і така виплата не може бути розцінена як порушення умов договору оренди.

Також у рішенні суду не зазначено на підставі якого доказу встановлено, що виплата орендної плати проведена в порушення вимог договору оренди; в якій сумі не виплачена орендна плата за кожен розрахунковий період та весь період, і якою формулою керувався суд при розрахунку належної до виплати суми орендної плати.

Судом при застосуванні коефіцієнту індексації нормативно-грошової оцінки земель не враховано положення статті 289 Податкового кодексу України щодо індексації нормативної грошової оцінки землі. Не враховано, що інформування власників землі і землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель проводиться в наступному році після розрахункового. Отже, лише в наступному після розрахункового року потрібно застосовувати відповідний коефіцієнт.

Суд невірно встановив коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який підлягав застосуванню у 2014 та 2015 роках. Насправді ці коефіцієнти повинні застосовуватись у 2015 та 2016 роках, відповідно.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Якименко О. О. зазначає, що рішення є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0387, площею 0,8398 га, яка знаходиться на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області.

25 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Жорнище» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 20 років, за умовами якого позивач, як орендодавець, передав, а ПАТ «Жорнище», як орендар, прийняло в оренду земельну ділянку, розміром 0,8398 га, ціна якої складає 16 094,00 грн.

За умовами укладеного договору орендодавець приймає від орендаря в рахунок орендної плати грошові кошти з розрахунку 647,77 грн на рік або у натуральному вигляді сільськогосподарську продукцію. Нарахування орендної плати здійснюється орендарем з урахуванням індексації. Орендна плата вносить у строк до 15 грудня поточного року (пункти 9-11 договору).

Пунктом 13 договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законом.

У пунктах 10 та 13 договору оренди землі сторони обумовили, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її індексації.

Відповідно до розрахунку нарахованої та виплаченої орендної плати за договором оренди № 377 орендодавцю ОСОБА_1 у 2014 році ПАТ «Жорнище» нараховано 643,77 грн, а сплачено 547,20 грн; у 2015 році - 804,08 грн, а сплачено 671,40 грн; у 2016 році - 804,72 грн, а сплачено 647,80 грн; у 2017 році - 804,72 грн, а сплачено 647,80 грн; у 2018 році нараховано 1 931,33 грн, а сплачено 1 554,72 грн.

Відповідно до офіційних даних Державної Служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель в 2014 році збільшився на коефіцієнт 1,249.

У 2015 році коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель збільшився на 1,2, відтак нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 020000387 повинна була становити 24 121,42 грн (20101,19 грн Х 1,2).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Саме такий висновок зазначений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) та Верховного Суду України, висловленою у постановах: від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16, у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року №527/603/17, №61-18906.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплату у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з цим відповідач не спростував належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що орендна плата йому сплачена не в повному обсязі, а саме без урахування інфляції.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2020 року витребувано у відповідача ПАТ «Жорнище» інформацію у вигляді точного розрахунку за договором № 377 від 25 квітня 2013 року орендної плати позивачу ОСОБА_1 за 2014-2018 роки за користування земельною ділянкою площею 0,8398 га з урахуванням індексу інфляції (а.с.85-86).

На спростування вимог позивача, ПАТ «Жорнище» були надані копії відомостей про нарахування орендної плати за 2014-2018 роки (а.с.93-97).

З цих відомостей слідує, що нарахування та виплата орендної плати позивачу проводилася без урахування індексації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який зазначені докази до уваги не прийняв, оскільки вони суперечать один одному в частині нарахованих та виплачених позивачу сум орендної плати та не підтверджують проведення розрахунків з ним з урахуванням індексації.

Доводи представника ПАТ «Жорнище» - адвоката Гончара О. І. про те, що орендна плата виплачувалась у натуральній формі, а тому індексації не підлягає не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 10 договору, обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації, відтак індексації підлягає розмір орендної плати, а не вартість сільськогосподарської продукції, виданої в якості орендної плати у натуральній формі.

Посилання відповідача на незаконність рішення суду з тих підстав, що у ньому не зазначено в якій сумі не виплачена орендна плата за кожен розрахунковий період та весь період і якою формулою керувався суд при розрахунку належної до виплати суми орендної плати не заслуговують на увагу, оскільки ці міркування не стосуються предмета спору у цій справі. Стягнення заборгованості по орендній платі не є предметом спору у цій справі.

Посилання адвоката Гончара О. І. на ряд правових висновків Верховного Суду, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки суду першої інстанцій у цій справі не суперечать правовим висновкам Верховного Суду України та Верховного Суду у вказаних справах. Крім цього, фактичні обставини у цих справах не є тотожними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно зазначив формат кадастрового номеру земельної ділянки також є безпідставними.

Зазначення судом першої інстанції неправильного формату кадастрового номеру земельної ділянки фактично є опискою.

У силу вимог ЦПК України, описка виправляється в порядку передбаченому ст. 269 цього Кодексу та не є підставою для скасування рішення суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строків позовної давності, то колегія суддів зазначає наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, тобто з негаторним позовом, сутністю вимог за яким є усунення порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду (тобто початковий момент перебігу позовної давності зміщується із кожним новим порушенням права власника або володільця). Тому на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини та правопорушення.

Указана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2019 року по справі № 527/600/17.

Доводи апеляційної скарги про не співмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи також є безпідставними.

Частиною шостою статті 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи слідує, що представник відповідача не подав суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та відповідно не довів неспівмірності цих витрат.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильні висновки суду першої інстанції та не спростовують їх.

Отже, доводи апеляційної скарги в їх сукупності не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного заявником судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правові оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Якименко О. О. подав розрахунок про витрачений час та про вартість робіт з надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції позивачу ОСОБА_1

Оплата правничої допомоги у розмірі 5 000 грн підтверджується квитанцією б/н від 01 червня 2021 року.

Відповідно до частин 4 - 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ураховуючи положення ст. 137 ЦПК України, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову та значення справи для сторони, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 000 грн.

Отже, з ПАТ «Жорнище» слід стягнути на користь ОСОБА_1 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Жорнище» залишити без задоволення.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за відповідачем.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Жорнище» на користь ОСОБА_1 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. К. Медвецький

судді: Л. О. Голота

В. В. Оніщук