Справа №175/1471/21-ц
Провадження №2/175/470/21
У Х В А Л А

09 червня 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участі секретаря Іщенко Д.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2021 до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

31 травня 2021 року до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивачка просила суд постановити ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову до закінчення розгляду справи, а саме: накласти арешт на коропів різних порід на суму 448 000 грн., колекцію програм футбольних матчів на суму 225 000 грн., 350 000 доларів США в готівці, 99 500 доларів США в готівці, 47 000 доларів США позичених третім особам в готівці, 340 000 грн. в готівці, 5 000 доларів США в готівці, які знаходяться у відповідача ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.150 ЦПК України якою визначено, що не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити, оскільки заявницею не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що не вжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити; не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не доведено в чому існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду і чи є вона реальною.

Судом встановлено, що заявниця у своєму клопотанні просить накласти арешт на предмети, які швидко псуються, що прямо суперечить вимогам ч.5 ст.150 ЦПК України, що на думку суду унеможливлює виконання дій по забезпеченню позову.

Крім того, суддею встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області перебуває зведене виконавче провадження №64394786 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Приватним виконавцем, в межах виконання виконавчого провадження 05 лютого 2021 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, суд не знаходить обґрунтованих підстав для повторного накладення арешту на спірне майно подружжя, яке вже перебуває під арештом на підставі вищевказаної постанови приватного виконавця Сивокозова О.М.

Забезпечення позову в обраний заявницею в своєму клопотанні спосіб, буде перешкоджати виконанню рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та суперечитиме нормам ст.150 ЦПК України (зміни згідно закону України №460-ХІ від 15 січня 2020 року, набрали чинності 08 лютого 2020 року), якими визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припинені, відкладені, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади(органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Озерянська Ж.М.