1Справа № 335/4004/21 2/335/1843/2021
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 червня 2021 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
ВСТАНОВИВ:
14.04.2021 концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.01.2013 по 28.02.2021 позивач надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 83 807,85 грн., яку відповідачами сплачено не було. Претензій від відповідачів щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.
11.05.2021 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Щаслива М.О. надіслала суду відзив на позов, який надійшов до суду 13.05.2021, в якому зазначила, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2 проживає, володіє та користується послугами, що надає позивач. Вона не є власником даної квартири, також із нею не укладався відповідний договір про надання послуг. Отже, вона не може вважатись споживачем даної послуги. Крім того, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, визначений ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), щодо частини платежів, оскільки період виникнення заборгованості становить з 01.01.2013 по 28.02.2021, а до суду позов надійшов 14.04.2021. Отже, стягнення є можливим лише за період, починаючи з 14.04.2018.
27.05.2021 надійшли заперечення представника позивача на клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, в якому із посиланням на положення ЦК України зазначила, що відповідачами у грудні 2016 р., січні 2017 р., лютому 2017 р., березні 2017 р., квітні 2017 р. здійснювались платежі за надані послуги, а тому строк позовної давності перервався і розпочався заново. Відтак, відсутні підстави для застосування позовної давності у цій справі.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Копію вказаної ухвали разом із позовною заявою з додатками у двох екземплярах відповідач-2 ОСОБА_2 отримала 26.04.2021.
У встановлений ухвалою строк вказаним відповідачем в особі представника ОСОБА_3 подано відзив на позов. Відповідач-1 відзив на позов не подавала.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки філії Концерну «Міські теплові мережі» щодо заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а також розрахунку суми заборгованості, за період з 01.01.2013 по 28.02.2021 заборгованість відповідачів за надані послуги складає 83 807,85 грн.
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.
За умовами ст. 68 Житлового кодексу України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги.
Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.
Відповідно до Правил, централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідачів.
Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.
Доказів ненадання виконавцем або припинення надання вказаних послуг позивачем суду не надано.
Заперечуючи проти позову, представник відповідача ОСОБА_2 посилалась на те, що вона не є власником квартири, в яку надавались послуги, та не є їх споживачем, а також на те, що частина суми заборгованості заявлена за період поза межами позовної давності.
Разом із тим, зазначені доводи представника відповідача-2 суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно з Витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 14.04.2021, відповідач ОСОБА_2 , як і інший відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19). Тобто, квартира, по якій позивачем надавались послуги теплопостачання, є зареєстрованим місцем проживання обох відповідачів, а тому вони є споживачами даних послуг.
Відсутність письмово оформленого договору із відповідачем ОСОБА_2 не свідчить про неотримання цим відповідачем відповідних послуг від позивача. Як свідчать матеріали справи, відповідачі отримували послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджує наявність у відповідачів обов`язку сплачувати позивачеві за отримані послуги.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.
Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).
За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
У даному випадку представник відповідача ОСОБА_2 заявила про застосування позовної давності, що підтверджується її відзивом на позов.
Представник позивача, зазначаючи про відсутність підстав для застосування наслідків пропуску позовної давності посилався на ч. 1 ст. 264 ЦК України, відповідно до якої позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Згідно із частиною третьою цієї ж статті ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
При цьому, представник позивача зазначала, що відповідачами у період з грудня 2016 р. по квітень 2017 р. здійснено оплату за надані послуги в сумі 8 343,05 грн.
Разом із тим, з наданого позивачем розрахунку суми заборгованості випливає, що у графі «Сплачено» будь-які платежі за надані послуги протягом періоду з 01.01.2013 по 31.03.2021 з боку відповідачів відсутні. Сума, про сплату якої вказує представник позивача, є сумою субсидії, оскільки у вказаному розрахунку ця сума відображена у графі «Субсидія» за період грудень 2016 р. квітень 2017 р. (а.с. 9).
Застосування субсидії, на переконання суду, не може свідчити про вчинення відповідачами дій про визнання свого боргу у розумінні ч. 1 ст. 264 ЦК України, а тому суд доходить висновку, що строк позовної давності позивачем пропущено щодо стягнення заборгованості за період з січня 2013 р. по березень 2018 р. включно (а не по 14.04.2018 як вказує представник відповідача, оскільки платіж за березень 2018 р. мав здійснюватися відповідачами до 20 квітня 2018 р. згідно з вимогами п. 18 Правил).
Тому в даному випадку підлягають застосуванню наслідки строку позовної давності, з огляду на що позовні вимоги за період січень 2013 р. березень 2018 р. задоволенню не підлягають.
Разом із тим, оскільки відповідачі свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконували неналежним чином, внаслідок чого в них виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов частково шляхом стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми заборгованості за надані послуги за період з квітня 2018 р. по березень 2021 р., яка відповідно до розрахунку суми позову складає 51 054,78 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто у розмірі 1 384,70 грн. (61% від 2 270,00 грн.)
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279, 280282 ЦПК України, суд
Позов концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з квітня 2018 р. по березень 2021 р. розміром 51 054 (п`ятдесят одна тисяча п`ятдесят чотири) грн. 78 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору розміром 692 (шістсот дев`яносто дві) грн. 35 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору розміром 692 (шістсот дев`яносто дві) грн. 35 коп.
Рішення ухвалене за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та складене в повному обсязі 2 червня 2021 р.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137;

Відповідач-1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-2 ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Шалагінова