Справа № 357/4184/20
Провадження 2/357/894/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Чайка О.В., ,

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Пишної С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 (далі «Відповідач») про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

04.03.2017 року приблизно о 12:30 год. в дворі будинку АДРЕСА_1 між Відповідачем та Позивачем виникла сварка на ґрунті триваючих неприязних відносин, з приводу проживання їх спільної малолітньої дочки, під час якої Відповідач діючі з метою заподіяння тілесних ушкоджень Позивачу, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме чола Позивача. В подальшому під час сварки, коли Відповідач намагався забрати із рук Позивача малолітню дочку, в цей час наніс один удар коліном лівої ноги у верхню частину правої ноги ОСОБА_3 , після чого вона почала від нього тікати, і тоді Відповідач умисно наніс удар правою ногою по лівій нозі Позивача.

В результаті таких умисних дій Відповідача Позивачу заподіяно легкі тілесні ушкодження.

04.03.2017 року внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості №0001233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та обвинувальний акт за обвинуваченням Відповідача скерований до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. В рамках даного кримінального провадження Позивач подала цивільний позов до Відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй внаслідок злочину.

03.02.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0001233 від 04.03.2017 року закрито. В свою чергу цивільний позов Позивача залишено без розгляду та роз`яснено права потерпілої звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Внаслідок неправомірних та суспільно-небезпечних дій Відповідача Позивачу завдано суттєвих немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни в її житті. Окрім цього, наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання її життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

За таких обставин Позивач була вимушена звернутися до суду та просила стягнути з Відповідача відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.17).

31.07.2020 року через канцелярію суду Відповідачем були подані письмові пояснення по справі в яких той зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі (а.с.73-78).

16.09.2020 року на адресу суду від Позивача надійшли письмові пояснення, в яких та просила суд задовольнити позов у повному обсязі (а.с.93-94).

18.01.2021 року ухвалою суду було задоволено клопотання сторін про витребування у Білоцерківської місцевої прокуратури матеріалів кримінального провадження №0001233 від 04.03.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_2 в скоєнні кримінального правопорушення щодо ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України (а.с.123).

Також судом витребувано в канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області матеріали кримінального провадження №357/4395/17 1-кп/357/242/20 відносно ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

22.02.2021 року через канцелярію суду Відповідачем були подані письмові пояснення, у яких той зазначив, що він не є винуватим у вчиненні злочину, з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити у їх задоволенні (а.с.130-136).

У судових засіданнях 18.01.2021 року, 25.02.2021, 14.04.2020 року та 02.06.2021 року Позивач та представник Позивача - адвокат Коннова Н.І. вимоги позову підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили її задовольнити. Позивач також пояснила, що Відповідач є її колишнім чоловіком. Причиною розірвання шлюбу було те, що Відповідач створював нестерпні умови для спільного проживання її та дітей (одна дівчина від спільного з ним шлюбу, друга - від її попереднього шлюбу). Він регулярно бив дітей та Позивача, жорстоко поводився з ними. 04.03.2017 року коли Позивач зі своєю матір`ю та дочками перебували на АДРЕСА_1 , Відповідач погрожуючи запроторенням її до психіатричної лікарні, перебуваючи у збудженому стані напав на неї. Вона почала тікати від нього до під`їзду будинку, де він її й наздогнав. При цьому у неї на руках була 4-х річна дитина, а мати підбігла, щоб захистити їх. Втім, Відповідач розпочав штовханину та наніс кілька ударів їй: в голову кулаком та в ногу коліном (у верхню частину стегна). Оскільки мати намагалася йому перешкодити, він почав бити і її. При цьому вони перемістилися на вулицю. З п`ятого поверху будинку свідок ОСОБА_5 стала кричати щоб він зупинився. Він на це не звертав уваги, продовжував бити її. Вона бігла з дитиною, просила про допомогу. Люди навколо були, але ніхто не допоміг. Вона вибігла на дорогу та намагалася зупинити проїжджаючі автомобілі, втім, ніхто не зупинявся. Після цього вона з дитиною побігла до гаражів, щоб сховатися або щоб знайти кого-то, але Відповідач наздогнав її і там. Він продовжив спроби насильно забрати дитину, яку вона тримала на руках. При цьому, він продовжував бити її та мати. Тікаючи від Відповідача, вона вибігла на дорогу, куди підбігла свідок ОСОБА_6 , та де зупинився один автомобіль зі свідком ОСОБА_7 . Позивач змогла сісти в цей автомобіль та вони поїхали до її будинку на АДРЕСА_2 . Вона взяла дома гроші, документи та поїхала в поліцію. Там написала заяву про скоєння злочину та поїхала до травмпункту на АДРЕСА_3 разом із своєю матір`ю. Від госпіталізації в лікарню вона відмовилася, оскільки у неї не було на це грошей. У той час між ними з Відповідачем існував майновий спір, який розглядався в Білоцерківському міськрайонному суді. Після цього вона зверталася з дочками до лікаря, оскільки вони все бачили і знаходилися в шоковому стані. В результаті цього злочину вона отримала тілесні ушкодження, їй було завдано моральну шкоду, наслідки чого вона відчуває й до цього часу. Ці події Відповідач записував на відеокамеру свого мобільного телефону, а в той час, коли наносив удари, він відводив камеру в сторону та притуляв до ноги.

14.04.2020 року в судовому засіданні допитана за клопотанням Позивача у якості свідка ОСОБА_4 пояснила суду, що Позивач є її дочкою, а Відповідач є її колишнім зятем. 04.03.2017 року в суботу був день, визначений виконкомом для побачення зятя з спільною дитиною сторін - ОСОБА_8 . Вона разом із дочкою та онуками приблизно о 12-12:30 йшли по вулиці із її будинку через дитячій майданчик у напрямку зупинки громадського транспорту. Раптом, із кущів вибіг Відповідач із включеною відеокамерою телефону та почав кричати «віддай дитину». При цьому, він почав забирати у них дитину та бив Позивача коліном в верхню частину ніг, кулаком в лобну частину голови тощо. Вона намагалася перешкодити йому але той ударив її в праву сторону лобної частини голови. В ході штовханини Відповідач також бив і її. При цьому вона почула крик з балкону, це кричала ОСОБА_9 про те, що викличе поліцію. У цей час дочка вирвалася та побігла вдовж будинку, вона просила людей про допомогу. Але допомоги не отримала. Після цього вона побігла в напрямку дороги, Відповідач в цей час бив Позивача по ногах. Вона намагалася зупинити машину, але також безрезультатно. Тоді Позивач побігла до гаражів, де її наздогнав Відповідач та продовжив побиття: бив по ногах, тулубу. Після цього Позивач знов побігла до дороги. Там зупинилася одна машина, але побиття продовжувалося. Вона попросила водія відвести дочку, той погодився, дочка з дитиною сіла в машину і вони поїхали до себе додому. Оскільки речі Позивача залишилися на дитячому майданчику, то вона повернулася до майданчика, де речі охороняла старша онука ОСОБА_10 . Відповідач супроводжував її та всіляко ображав. Після цього вона поїхала в поліцію писати заяву про злочин. Таку заяву написала і її дочка - Позивач. Крім того, вони поїхали в травмпункт лікарні зафіксувати побої, про що отримали належні довідки. Черговий лікар викликав нейрохірурга, який оглянув їх обох та запропонував госпіталізацію. Оскільки їм не було з ким залишити дітей та не було коштів на лікування, вони відмовилися. Після цього вони давали ще показання слідчому. Після цього випадку дочці весь час було погано, вона навіть викликала швидку допомогу.

14.04.2020 року в судовому засіданні допитаний за клопотанням Відповідача у якості свідка ОСОБА_11 пояснив суду, що працює начальником юридичного відділу КП БМР «ЖЕК №1», особисто зі сторонами у справі не знайомий. Він познайомився з Відповідачем коли той на подвір`ї будинку по АДРЕСА_4 шукав свідків його сварки з колишньою дружиною та її матір`ю. У березні 2017 року він був у батьків та знаходячись на балконі 9-го поверху будинку, де він набирав картоплю у коморі, бачив, як йшли Позивач з дитиною на руках, її мати та Відповідач. При цьому вони з`ясовували відносини. З обох сторін була нецензурні слова. Те, що відбувалося не виглядало як бійка, а скоріше як штовханина та лайка. Він не бачив, щоб Відповідач бив Позивача. При цьому вони рухалися з центру дитячого майданчика до будинку і йшли майже до сусіднього будинку. З цієї відстані він не бачив ніяких пошкоджень на обличчях Позивача та її матері. У якості свідка показань ані слідчому, ані суду він раніше не надавав. Але зустрічався з захисником ОСОБА_2 у кримінальному провадженні у неї в офісі. Під час інциденту він дійсно бачив дитину на руках у Позивача. ОСОБА_2 знайшов його у подвір`ї будинку, де мешкають батьки його дружини приблизно через один місяць після цих подій: він йшов по вулиці один і до нього підійшов ОСОБА_2 та запитав чи не був той свідком цього конфлікту та чи може той розказати про це у поліції або суді. Свідок розказав ОСОБА_2 про те що бачив та надав згоду дати свідчення. Свідок зустрічався з Відповідачем усього приблизно 7 разів. Під час цих зустрічей Відповідач повідомляв, що займається шинами. Всі зустрічі були пов`язані із цією справою. Він також знає, що Відповідач колись раніше займався шинами.

02.06.2021 року у судовому засіданні Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надавав пояснення, аналогічні викладеним у своїх письмових поясненнях, у задоволенні позову просив відмовити. Пояснив, що ніякої бійки між ним та Відповідачем не було, доводи Позивача надумані, а позов безпідставний та необґрунтований. На закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав він погодився оскільки воно тривало занадто довго, а йому необхідно було працевлаштуватися на роботу. Звернув увагу суду на те, що шкіряна куртка після інциденту було пошкоджена лише у нього, слідчий експеримент в ході досудового розслідування було проведено з порушеннями закону, а він злочину не вчиняв. Синці, які були на тілі Позивача їй могла нанести дитина, яку та тримала на руках, або чоловіки, у машину до яких Позивач сіла. Також їх могла нанести собі і сама Позивач, вдаривши себе машинкою для виробництва фаршу.

В судових засіданнях представник Відповідача підтримала заперечення проти позову, у його задоволенні просили відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної справи, матеріали кримінального провадження №0001233 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 КК України, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001233 від 04.03.2017 року, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається з копії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2017 року, ОСОБА_13 зобов`язано усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено ОСОБА_2 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 графік передачі доньки від матері до батька. При потребі і бажанні дитини зустрічі батька з дитиною перші два місяці після набрання рішенням законної сили, можуть відбуватися в присутності матері дитини. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 з її мамою ОСОБА_13 (а.с.67).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 04.06.2019 року, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №3, Позивач змінила прізвище з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 » (а.с.10).

03.02.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Відповідача ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №0001233 від 04.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито. Відповідно до вищевказаної ухвали суду цивільні позови ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_2 моральної шкоди залишено без розгляду (а.с.9).

Вищенаведені фактичні обставини сторонами в ході розгляду справи не оспорювалися.

Як убачається з довідки від 05.03.2017 року, виданої КЗ КОР «КОЦЕМД та МК» «Білоцерківська станція екстреної медичної допомоги», Позивача поступила з діагнозом гостра реакція на стрес, а з довідки №2560 від 04.03.2017 року, виданої травматологічним пунктом Білоцерківської лікарні №2, Позивачу був поставлений діагноз поверхнева травма голови, гематома чола та в/з правого стегна (а.с.7, 8).

Із Висновку експерта №74, який суд приймає як доказ у справі, убачається, що при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_1 , 1986 року народження, знайдені наступні ушкодження: синець на чолі справа; синці на нижніх кінцівках. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах вказаних у постанові й обстежуваною. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало місце не менш ніж три точки прикладення сили. Всі перераховані в пункті 1 підсумків тілесні ушкодження, не вкладаються в механізм їх виникнення в результаті падіння з висоти власного зросту без прискорення на тверду поверхню (асфальтобетонне земляне та інше покриття) (а.с.165).

Зазначені Позивачем фактичні обставини підтверджуються й показаннями допитаних в ході досудового розслідування у якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , а факт безпосереднього нанесення Відповідачем Позивачу тілесних ушкоджень підтверджується показаннями допитаної у ході досудового розслідування у якості свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_19 . Підтвердила такі обставини й допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 . Показання свідка ОСОБА_11 підтверджують факт конфлікту між сторонами у вказаний день, втім не спростовують доводів Позивача, оскільки знаходячись на 9-му поверсі багатоквартирного будинку, свідок був обмежений у можливості бачити всі події від початку до кінця так, як вони дійсно відбувались.

Інші допитані в ході досудового розслідування свідки та відомості, відображені на DVD-RW компакт диску факту нанесення Відповідачем Позивачу тілесних ушкоджень не спростовують. Більш того, переглянутий у судовому засіданні відеозапис на вказаному компакт диску в цілому підтверджує події, повідомлені суду Позивачем та свідком ОСОБА_4 , а саме: факт переслідування Відповідачем Позивача, на руках якої знаходиться малолітня дитина, факт намагань Відповідача силою відібрати дитину, яка була налякана та плакала, факт образ Відповідача на адресу Позивача та свідка ОСОБА_4 , факт подальшого переслідування Відповідачем вказаного свідка. При цьому, відеокамера телефону Відповідача періодично відхилялася від зображення Позивача в сторону, що може підтверджувати її доводи про те, що саме в цей час Відповідач наносив їй тілесні ушкодження.

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

В силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч.1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом встановлено, що 03.02.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звільнено Відповідача ОСОБА_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №0001233 від 04.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито.

В силу вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.7 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи предмет спору, обставини виникнення спірних правовідносин і як наслідок питання відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд вважає, що ухвалою суду від 03.02.2020 року про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, іншими вищенаведеними доказами у справі доводяться повідомлені Позивачем суду обставини завдання їй ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.9 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з пояснень Позивача та матеріалів справи, їй як потерпілій внаслідок дій Відповідача, завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у тому, що тривалі страждання стали для неї наслідком образ та фізичних ушкоджень. Від протиправних дій Відповідача Позивач досі морально пригнічена через постійні переживання. При цьому, Відповідач вчинивши такі протиправні дії, впевнений в своїй безкарності, адже з часу цих подій так і не попросив вибачення та не відшкодував завданої шкоди.

Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду справи обставини, факт спричинення Позивачу Відповідачем фізичних та моральних страждань, у суду сумнівів не викликає.

Суд вважає доведеним, що дії Відповідача у даному випадку були неправомірними і цими діями Позивачу було завдано моральну шкоду, між діями Відповідача, що призвели до порушення законних прав Позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях у зв`язку з цим - є причинно-наслідковий зв`язок.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих потерпілому тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених Позивачем моральних страждань, що були викликані перенесенням ним фізичного болю, істотністю вимушених змін у його житті.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з урахуванням характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала Позивач, необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача відшкодування завданої їй моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування моральної шкоди, закон не передбачає.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просила стягнути на її користь 20000,00 грн. Втім, позовні вимоги судом задоволено частково у розмірі 10000,00 грн., що становить 50,00% від розміру заявлених вимог. А тому, розмір судового збору, який необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, складає 454,00 грн. (квитанція про сплату судового збору - а.с. 143).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного способу захисту права, на підставі поданих сторонами (витребуваних судом) доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 13, 81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) відшкодування моральної шкоди в розмірі - 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08.06.2021 року.

СуддяВ. П. Цукуров