Справа № 559/108/21
Провадження № 2/559/560/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області:

у складі головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

представника позивача Смочека В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 11447,17 гривень та судові витрати в сумі 2270 гривні, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.09.2009 відповідач прийняв умови та правила надання банківських послуг, про що підписав заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами». Даний договір є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 23.12.2021 року має заборгованість у загальній сумі 11447,17 гривень, яка складається з наступного: 8114,67 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3332,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Зазначену заборгованість відповідач відмовляється добровільно сплатити, у зв`язку з чим позивач просить стягнути вищевказану заборгованість та судовий збір.

Ухвалою суду від 05.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 17.03.2021 клопотання представника відповідача - адвоката Бондарчук В.Ю. про витребування оригіналів документів - задоволено та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» оригінал анкети-заяви, заведеної на ОСОБА_1 від 17.09.2009 та оригінал довідки про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 17.09.2009.

На виконання ухвали суду від 17.03.2021 про витребування оригіналів документів позивачем таких надано не було, при цьому надані документи - анкета-заява та довідка про умови кредитування з використанням кредитки "універсальна", 55 днів пільгового періоду" (а.с. 125, 126) представник позивача просив не брати до уваги та вилучити з числа доказів, поданих позивачем, як такі, що не відносяться до даної справи. Ухвалою суду від 02.06.2021, занесеною у протокол судового засідання, клопотання представника позивача щодо вилучення з числа доказів поданих позивачем документів (а.с. 125, 126) задоволено, у зв`язку з чим, такі документи не досліджувалися у судовому засіданні при розгляді справи по суті. Окремо відповідачем заявлено про подальше звернення до суду з метою вирішення питання щодо розподілу судових витрат, які поніс відповідач. Інших процесуальних рішень не приймалося.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Представником позивача будо надано відповідь на відзив, пояснює, що згідно виписки по рахунках, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнавав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматися судом. Просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, вказаних у відзиві, просили відмовити у задоволені позову. Із поданого відзиву на позовну заяву вбачається, що з позовними вимогами, викладеними у позовній заяві відповідач категорично не погоджується, вважає їх безпідставними та надуманими, з огляду на наступне. З початку дати отримання платіжної картки 17.09.2009 і до 26.08.2019 відповідач користувався вказаною карткою, знімав кошти, розраховувався за покупку товарів та послуг. З метою повернення коштів, використаних з карти, відповідач намагався систематично її поповнювати. Станом рахунку він цікавився несистематично, так коли, 11.10.2019 згенерував виписку по карті за період з 01.10.2016 по 01.10.2019 - в межах строку позовної давності у три роки, помітив, що скільки б коштів він в черговий раз не поклав на карту, борг тільки продовжував збільшуватися, при цьому погашення боргу банк не проводив. Згідно отриманих з виписки даних, на дату її формування, за версією позивача, у відповідача була наявна заборгованість у сумі 8 353,17 (вісім тисяч триста п`ятдесят три) гривні 17 копійок. Вивчаючи отримані дані, відповідачем було з`ясовано, що насправді вже не існує жодної заборгованості, кошти позивачу були повернуті у повному обсязі та навіть переплачені. Згідно підрахунків відповідача сума коштів, що була ним в різні періоди знята становить 12 093 грн. 06 коп. Натомість, сума повернутих - 14 419 грн. 97 коп. Отже, відповідачем було надміру сплачено позивачу 2 326 грн. 91 коп. У відповідь на поштову адресу відповідача надійшов лист, де позивач запевняє його у тому, що 17.09.2009 між ними було укладено договір SAMDN50OTC002159835, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, а сума заборгованості за таким кредитом станом на 11.03.2020 становить 11 160,00 грн. Однак, жодного кредитного договору відповідечем підписано не було. Відповідач окремо звертає увагу суду на копію анкети-заяви, яку як доказ своїх тверджень, позивач долучив до позовної заяви, складається із декількох інформаційних блоків. Останній же інформаційний блок, котрий був прочитаний та з яким відповідач був ознайомлений - блок № 4, всі інші дані працівники позивача вносили вже після того як відповідач поставив свій підпис в анкеті-заяві, де не було жодних даних ні про відсотки, ні про кредитний ліміт, який надав йому банк. Анкета-заява не містить тих істотних умов кредитного договору, з яких було б можливо встановити умови, на яких він укладався, зокрема, позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання відповідачем, як позичальником Умов та правил надання банківських послуг, та які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи Анкету-заяву, тарифів і пам`ятки клієнта, щоб в сукупності з Анкетою-заявою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. У заяві позичальника від 17.09.2009, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.09.2009, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Вказує, що додана копія, яка оформлена російською мовою "справка об условиях кредитования с использованием кредитки "универсальная, 55 дней льготного периода" відповідачем не підписувалася, а тому, з метою спростування тези про підписання такої просив витребувати оригінал та в подальшому з можливістю забезпечення проведення необхідних експертиз. Однак, на вимогу суду позивачем оригінал такої довідки російською мовою "справка об условиях кредитования с использованием кредитки "универсальная, 55 дней льготного периода" не надано, що унеможливлює встановення дійності такого документу. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, відповідач вказує, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи наведене просить відмовити в задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк».

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, встановив наступні фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.09.2009 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем у справі. У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Умовами та Правилами надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua (а.с. 22).

Підписання відповідачем анкети-заяви в межах розділів 1-4 не заперечується та підтверджується останнім проставлення ним особитого підпису із узгодженням вказаних у розділах 1-4 даної заяви відомостей.

Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 виникли правовідносини з приводу надання коштів згідно заяви № б/н від 17.09.2009, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.

До анкети-заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 23-28).

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 систематично користувалася кредитними коштами, в межах зазначеного кредитного договору та періодично здійснював поповнення картки (14-19).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язується на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №б/н від 17.09.2009, станом на 23.12.2020 року становить 11447,17 гривень, яка складається з наступного: 8114,67 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3332,50 гривень заборгованість за простроченими відсотками(а.с. 7-13).

Так, у відповідності до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У наданій до суду заяві-анкеті від 17.09.2009 року, підписаній сторонами, зокрема у розділах 1-4 із підписом відповідача, про що безпосередньо підтвердив останній у судовому засіданні, зазначення процентної ставки відсутнє. При цьому у розділі 5 анкети-заяви відсутній підпис відповідача, що вказує на неузгодження із відповідачем відомостей, зазначених у розділі 5, а відтак відомості у даному розділі не узгоджені із відповідачем, тому судом не вбачає визначення процентної ставки в анкеті-заяві у розділі 5 в силу вимог ст. 1048 ЦК України, яка стверджується, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

АТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.09.2009 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» як на невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк пункт 1.1.7.12 згаданих Умов), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Разом з тим, судом витребовувалися у банку оригінали підписаної між сторонами анкети-заяви, заведеної на ОСОБА_1 від 17.09.2009 та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 17.09.2009 з підстав невизнання узгодження вказних позивачем умов, зазначених у таких, однак позивач не надав таких оригіналів для підтвердження своєї позиції щодо боргу.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у підписаній відповідачем анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року, прийнятій у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19), за результатами перегляду в касаційному порядку рішень судів першої та апеляційної інстанції, ухвалених за наслідками розгляду спору у подібних правовідносин.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Як визначено у п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, у АТ КБ «ПриватБанк» відсутні правові підстави для здійснення нарахувань та висунення до відповідача вимог про стягнення процентів, пені, комісії, про які зокрема вказано у виписці за довогором (а.с. 14-19), оскільки належних доказів на підтвердження досягнення із відповідачем згоди щодо умов, розміру та порядку здійснення таких нарахувань у встановленими законом формі та порядку надано не було.

Разом з тим, суд приймає поданий розрахунок (а.с. 82-83), здійснений відповідачем як обгрунтований та такий, що проведено з врахуванням умов, за яких отримано кошти у позивача згідно анкети-заяви від 17.09.2009 (а.с. 22), їх кількості та кількості сплачених коштів, за період з 01.10.2016, а станом на даний час наявна сума коштів позивача, якою користувався відповідач становить 12093,06 грн, а сплачена сума коштів у погашення боргу становить 14419,97 грн.

Отже, оскільки суд вбачає повну сплату відповідачем боргу за кредитним зобов`язанням, яке виникло між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 згідно договору №б/н від 17.09.2009 станом на 23.12.2020, у позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в позові відмовлено повністю та відповідач не надав відомостей про будь-які понесені ним судові витрати, а відтак понесені витрати позивача, залишаються за останнім.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

у позові Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 07.06.2021.

Суддя М.В. Панчук