ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/644/21 Справа № 201/8849/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, грошових коштів та судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, грошових коштів та судових витрат /а.с. 3-5/.

Позов обґрунтовано тим, що 01 січня 2019 року близько 13.40 годин відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Мерседес Бенц віто», під час руху біля електроопори № 5 при заїзді на Південний міст міста Дніпра порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку під час керуванням автомобіля і здійснив ДТП, не витримав безпечної дистанції, швидкості руху, скоївши зіткнення, наїзд на рухавшийся в тому місці транспортний засіб «Фольксваген Гольф» під керуванням ОСОБА_2 , що належить позивачці, в результаті якого останньому були завдані ушкодження, позивач постраждав, йому завдана значна матеріальна шкода, сторона відповідача не визнала свою вину, поліцейськими було складено протокол на ОСОБА_2 , але постановою суду його визнано не винним у вказаній ДТП, а згідно експертного висновку винним є саме відповідач. Отже винним у цій ДТП вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, є саме відповідач ОСОБА_3 , відповідальність якого застрахована не була. Вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано матеріальну шкоду, він поніс витрати. Позивач звернувся з цим питанням до страхової компанії і відповідача, МТСБУ не здійснена виплата страхового відшкодування, а відповідач погасив лише суму франшизи. Матеріальна шкода повинна відшкодовуватися повністю в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи з урахуванням зносу автомобіля і втрати товарної вартості. Позивачам завдана моральна шкода. Вважають, що вказану матеріальну шкоду повинен відшкодовувати відповідач - МТСБУ в повному обсязі, а всі витрати і моральну шкоду - ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, просили суд стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 82 828,85 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення звіту про оцінку матеріального збитку автомобіля "Фольксваген Гольф", номерний знак НОМЕР_1 в сумі 2 000 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати за проведення експертного дослідження в сумі 690,36 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року у заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на складання звіту про оцінку матеріального збитку в сумі 2 000 грн., моральну шкоду 2 000 грн. та судові витрати в сумі 690 грн. 36 коп., а всього 04 690 грн. 36 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено /а.с. 132-141/.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом допущено порушення норм процесуального та матеріального права /а.с. 146-148/.

Відповідачі по справі МТСБУ та ОСОБА_3 не скористались своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд першої інстанції задовольняючи частково заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виходив з того, що заявлені до МТСБУ вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є необгрунтованими, вимоги, заявлені не до тієї особи, все передбачене законом вказаний відповідач виконав і порушень закону стосовно цих позивачів в цій ситуації не допустив, а тому в задоволенні вимог саме до цього відповідача слід відмовити. Задовольняючи частково позовні вимоги в частині моральної шкоди суд зазначив, що позивачу неправомірними діями завдавача шкоди - відповідача завдано моральної шкоди та прийшов до висновку про зменшення розміру моральної шкоди до 2 000 грн. В частині інших позовних вимог суд виходив з їх обгрунтованості та доведеності.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правовопорушення, передбачене ст. 124 КупАП, згідно якого, 01 січня 2019 року о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Фольксваген Гольф», д/н НОМЕР_2 , рухався в районі електроопори № 5 при заїзді на Південний міст в м. Дніпрі, де при зміні напрямку руху не переконався в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом ««Мерседес-Бенц Віто», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам (а.с. 11).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП провадженням закрито, у зв`язку із відсутністю складу правопорушення (а.с. 13).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2019 року залишено без змін (а.с. 11-12).

Вказані рішення набрали законної сили.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Власником автомобіля «Фольксваген Гольф», д/н НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 40).

Оцінювачем ОСОБА_4 на підставі заяви ОСОБА_1 складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу № 14/01/19 від 15.01.2019 року, згідно якого вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 82 828,85 грн. (а.с. 16-35).

Таким чином, вказаним звітом встановлено вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 у результаті ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, яка підлягає відшкодуванню власнику транспортного засобу ОСОБА_1 . Будь-яких доказів щодо спростування визначеного розміру матеріального збитку матеріали справи не містять.

Судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Головим А.В. на підставі заяви адвоката Ходюш А.М. було складено висновок експертного дослідження № 12/10.1/24 від 02 травня 2019 року, яким встановлено, що у дані дорожній обстановці в діях водія автомобіля "Фольксваген Гольф" ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил Дорожнього руху. При заданих вихідних даних водій автомобіля "Фольксваген Гольф" ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути даної ДТП. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля "Мерседес Бенц Віто" ОСОБА_3 не відповідалли вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 37-39).

Таким чином, вказаним висновком експертного дослідження встановлено вину водія автомобіля "Мерседес Бенц Віто" ОСОБА_3 , відповідача по вказаній справі. Будь-яких доказів щодо спростування висновків вищевказаного висновку експертного дослідження матеріали справи не містять.

На дату вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована не була, а тому ОСОБА_1 20 травня 2019 року звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП (проведення регламентної виплати). Вказана заява в матеріалах справи відсутня. Проте, факт звернення ОСОБА_1 до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП (проведення регламентної виплати) не заперечується відповідачем МТСБУ (а.с. 61). А тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказаний факт не підлягає доказуванню.

Спірні правовідносини, які виникли в даному випадку між сторонами по справі регулюються спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що МТСБУ має ряд важливих завдань, до яких належить, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом.

Згідно з підпунктом 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим законом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

МТСБУ у своєму відзиві зазначає, що 24 травня 2019 року надало АТ СГ "ТАС" доручення на врегулювання цієї справи, для здійснення огляду пошкодженого майна та встановлення розміру завданого збитку.

Згідно повідомлення отриманого від регулювальника АТ СГ "ТАС", транспортний засіб "Volkswagen" д/н НОМЕР_2 не був наданий на огляд.

З огляду на вимоги ст. 37 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ не вбачало правових підстав для відшкодування заподіяної ОСОБА_1 шкоди про що останній було надіслано лист-відмову з обгрунтуванням відмови.

Проте, ОСОБА_1 у позові та у апеляційній скарзі зазначає, що вона не отримувала відповіді від МТСБУ. Колегія суддів також зауважує, що не бере до уваги вказані твердження МТСБУ, оскільки вони жодним доказом не підтверджені.

МТСБУ не надано, а ні до відзиву, а ні до апеляційної скарги докази підтвердження того воно надавало АТ СГ "ТАС" доручення щодо проведення огляду пошкодженого автомобіля, доказів сповіщення ОСОБА_1 про необхідність надати автомобіль для огляду та повідомлення АТ СГ "ТАС" про те, що ОСОБА_1 не виконала вимоги спеціального Закону та не надала автомобіль для огляду та встановлення розміру збитків.

МТСБУ не надало будь-яких доказів на підтвердження того, що відсутні підстави для проведення регламентної виплати ОСОБА_1 , вказані докази також і відсутні в матеріалах справи.

Установивши, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Мерседес Бенц Віто" ОСОБА_3 (винуватця дорожньо-транспортної пригоди), на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, що є підставою для здійснення ОСОБА_1 регламентної виплати за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ, колегія суддів приходить до висновку, що МТСБУ належним чином не виконав покладені на нього ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язок щодо проведення регламентної виплати ОСОБА_1 , тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальних збитків з МТСБУ підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача МТСБУ виходить з наступного.

Згідно п. 9.2 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з МТСБУ на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальні збитки у розмірі 50 000 грн., тобто в межах страхового ліміту визначеного спеціальним Законом.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тому колегія суддів не бере до уваги посилання МТСБУ про те, що позивачі повинні звертатися саме до ОСОБА_3 щодо відшкодування матеріальних збитків у відповідності до ст. 1188 ЦК України.

Враховуючи вказане, 32 828,85 грн., які є різницею між загальним розміром завданих матеріальних збитків та регламентною виплатою, яка підлягає стягненню з відповідача МТСБУ, підлягає стягненню з винної особи, а саме з відповідача ОСОБА_3 , проте, оскільки ОСОБА_1 не заявлялись до ОСОБА_3 вимоги щодо стягнення матеріальних збитків, колегія суддів не знаходить підстав для стягнення вказаної суми з ОСОБА_3 , оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до МТСБУ про стягнення матеріальних збитків підлягає задоволенню частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню виходить з наступного.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23,1167 ЦК України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Особа, право якої було порушене, має право на відшкодування витрат, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача ОСОБА_2 , істотність вимушених змін у його житті, наслідків, що наступили, враховуючи принципи розумності і справедливості, прийшов до висновків, що належною компенсацією спричиненої позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди є сума в розмірі 2 000 грн.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог покладаються судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

ОСОБА_1 за складання звіту про оцінку матеріального збитку автомобіля "Фольксваген Гольф", номерний знак НОМЕР_1 сплатила 2 000 грн., що підтверджується квитанцією № 140119 від 02 січня 2019 року (а.с. 42).

ОСОБА_2 за проведення експертного дослідження сплатив 690,36 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 06.05.2019 року (а.с. 43).

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення судових витрат за проведення звіту про оцінку матеріального збитку автомобіля "Фольксваген Гольф", номерний знак НОМЕР_1 в сумі 2 000 грн. та за проведення експертного дослідження в сумі 690,36 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, при поданні позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 828,29 грн. та сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги 1 242,72 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 6, 164).

ОСОБА_2 при поданні позову сплатив судовий збір у розмірі 1 921 грн. що підтверджується квитанціями (а.с. 6).

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, а також, часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що з МТСБУ на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при поданні позову та апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 250,09 грн.; з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 192,10 грн.; з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 593,35 грн. за апеляційний розгляд; з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 288,15 грн. за апеляційний розгляд.

Також, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 82 828,85 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення звіту про оцінку матеріального збитку автомобіля "Фольксваген Гольф", номерний знак НОМЕР_1 в сумі 2 000 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати за проведення експертного дослідження в сумі 690,36 грн., однак, суд першої інстанції ухвалюючи рішення суду та задовольняючи частково позовні вимоги стягнув все на користь тільки позивача ОСОБА_1 , чим порушив права позивача ОСОБА_2 та вийшов за межі позовних вимог, тобто допустив порушення норм процесуального права, що є однією з підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, встановивши, що суд першої інстанції, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, прийшов до невірних висновків щодо частково задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року - скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, грошових коштів та судових витрат.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки (регламентна виплата) у розмірі 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за складання звіту про оцінку матеріального збитку у розмірі 2 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати за складання експертного дослідження в розмірі 690,36 грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 250,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 192,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 288,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 593,35 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О.Макаров