Провадження № 2/752/3982/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 вересня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-банк» про тлумачення договору іпотеки,

встановив:

24.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про тлумачення договору іпотеки до АТ «Альфа-Банк».

15.01.2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що 14.04.2008 року між нею та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 263, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1047.

10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Відповідач звернувся до державного реєстратора для реєстрації права власності в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», вважаючи, що в договорі є іпотечне застереження.

22.03.2019 року державним реєстратором Волос О.В. обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» було зареєстровано право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки: літ. А-1 будівля торгівельного павільйону загальною площею 62,9 кв.м., ганки, цегла, обкл. мет. пл., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі магазину літ. А-1, навіс літ. Б над огорожею № 1-3, ганок літ. а, рапма літ. а, огорожа № 1-3 загальною площею 283 кв.м., у тому числі, під господарськими будівлями 181 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 внаслідок якої власником магазину стало АТ «Укрсоцбанк».

Рішення про перереєстрацію права власності за банком було прийнято за зверненням АТ «Укрсоцбанк» державним реєстратором в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки з використанням інституту іпотечного застереження.

Однак, іпотечне застереження у договорі іпотеки № 263, що укладений 14.04.2008 року між нею та АКБСР «Укрсоцбанк» та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В., зареєстрований в реєстрі за № 1047, відсутнє.

Лише у п.п. 5.9 зазначено, що «у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п. 4.6.3 цього договору (застереження про задоволення вимог кредитора)…».

Однак, договір іпотеки не містить п. 4.6.3.

Крім того, станом на дату укладення зазначеного вище договору іпотеки ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не передбачала можливості застосування такої інституції як іпотечне застереження, а відтак між нею та банком не могло бути погоджено умови про можливість звернення стягнення на спірне іпотечне майно у спосіб реалізації іпотечного застереження.

З огляду на викладене вище, просила:

розтлумачити статтю 5 та пункт 5.9 договору іпотеки № 263, що укладений 14.04.2008 року між нею та АКБСР «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В., зареєстрований в реєстрі за № 1047, визначити, що умови договору не містять іпотечного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому між нею та АТ «Укрсоцбанк» не було погоджено умову про можливість звернення стягнення на іпотечне майно у спосіб реалізації інституції іпотечного застереження;

розтлумачити та визначити, що сторонами ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк» не було включено п. 4.6.3 (застереження про задоволення вимог кредитора) до договору іпотеки № 263, що укладений 14.04.2008 року між нею та АКБСР «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В., зареєстрований в реєстрі за № 1047.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи присутньою у судовому засіданні, підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач АТ «Альфа-Банк», явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позов не подали, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталися.

За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Врахувавши думку позивачки про те, що остання не заперечує проти заочного вирішення справи, а також з огляду на те, що відповідач АТ «Альфа-Банк» належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не повідомили суду про поважність причин неявки їх представника, не подали відзив, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.04.2008 року між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 263, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1047.

10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Звертаючись до суду з позовом, позивачкою в обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач звернувся до державного реєстратора для реєстрації права власності в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», вважаючи, що в договорі є іпотечне застереження. 22.03.2019 року державним реєстратором Волос О.В. обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» було зареєстровано право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки: літ. А-1 будівля торгівельного павільйону загальною площею 62,9 кв.м., ганки, цегла, обкл. мет. пл., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі магазину літ. А-1, навіс літ. Б над огорожею № 1-3, ганок літ. а, рапма літ. а, огорожа № 1-3 загальною площею 283 кв.м., у тому числі, під господарськими будівлями 181 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 внаслідок якої власником магазину стало АТ «Укрсоцбанк». Рішення про перереєстрацію права власності за банком було прийнято за зверненням АТ «Укрсоцбанк» державним реєстратором в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки з використанням інституту іпотечного застереження. Однак, іпотечне застереження у договорі іпотеки № 263, що укладений 14.04.2008 року між нею та АКБСР «Укрсоцбанк» та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В., зареєстрований в реєстрі за № 1047, відсутнє. Лише у п.п. 5.9 зазначено, що «у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п. 4.6.3 цього договору (застереження про задоволення вимог кредитора)…». Однак, договір іпотеки не містить п. 4.6.3. Крім того, станом на дату укладення зазначеного вище договору іпотеки ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не передбачала можливості застосування такої інституції як іпотечне застереження, а відтак між нею та банком не могло бути погоджено умови про можливість звернення стягнення на спірне іпотечне майно у спосіб реалізації іпотечного застереження.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» є три різні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса та договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, сторони за договором іпотеки погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, що визначено у п. 5, а саме. п.п. 5.6.: іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, на підставі: рішення суду (п.п. 5.6.1), виконавчого напису нотаріуса (п.п. 5.6.2), шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п.п. 5.6.3.), шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

За правилами ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (що діяла станом на день укладення договору іпотеки), іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки шляхом. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Проте, судом встановлено, що докази укладення такого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні, а застосувати інституцію іпотечного застереження сторони не могли, оскільки норма про застосування такого способу задоволення вимог іпотекодержателя була відсутньою у законодавстві та самому договорі станом на час укладення 14.04.2008 року договору іпотеки № 263 між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1047.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про тлумачення договору іпотеки до АТ «Альфа-Банк» підлягають задоволенню судом.

За правилами ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-банк» про тлумачення договору іпотеки, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції яким ухвалено оскаржуване судове рішення..

Суддя К.Г. Плахотнюк