Справа № 314/4988/20
Провадження № 2/314/477/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.04.2021 року м. Вільнянськ

Справа № 314/4988/20;

провадження № 2/314/477/2021;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Якубовська Т.М.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сашкова М.В.,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду 04.12.2020 з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 , є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 та технічним паспортом. У цій квартирі зареєстровані чотири особи, а саме: син позивача ОСОБА_3 , його колишня дружина ОСОБА_2 , та двоє неповнолітніх внуків позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_2 разом з онуками позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживає за вказаною адресою з травня місяця 2019 року, а фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Станом на дату звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивач спірну квартиру здає в оренду. Наявність зазначеної реєстрації відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а також проблеми з нарахуванням субсидії. У зв`язку з чим, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сашков М.В. у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, просили задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що зазначені у позові, проти заочного рішення не заперечували.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду 23.03.2021 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Про час та місце слухання справи відповідача повідомлена належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Позивач та її представник надали свою згоду на заочний розгляд справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.01.2021 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, спрощеного позовного провадження, роз`яснено права сторін.

23.03.2021 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Представник відповідача адвокат Сашков М.В. 23.03.2021 надав до суду заяву про виклик свідків.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

позивач ОСОБА_1 , є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 та технічним паспортом. У цій квартирі зареєстровані чотири особи, а саме: син позивача ОСОБА_3 , його колишня дружина ОСОБА_2 , та двоє неповнолітніх внуків позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_2 разом з онуками позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживає за вказаною адресою з травня місяця 2019 року, а фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Станом на дату звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивач спірну квартиру здає в оренду. Наявність зазначеної реєстрації відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а також проблеми з нарахуванням субсидії.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 386, ст. 391 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У зв`язку з чим позивач, який має намір визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням вважає, що в неї є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 30, ст. 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Крім того, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.10.2008 (а.с. 4), копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 (а.с. 4 зворот) та копією технічного паспорту на квартиру (а.с. 5-6).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 26.11.2020 (а.с. 7), в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_3 , який мешкає в АДРЕСА_3 , відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зі слів ОСОБА_1 проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Наявність зазначеної реєстрації відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а також проблеми з нарахуванням субсидії.

У судовому засіданні надала свої пояснення свідок ОСОБА_6 , яка пояснила, що з серпня 2019 року по 29 квітня 2019 року вона орендувала спірну квартиру, спілкувалася лише з позивачкою по справі, а відповідача ОСОБА_2 жодного разу не бачила.

Як пояснила свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні, у червні липні 2019 року відповідач ОСОБА_2 разом зі своїми дітьми залишила квартиру та з того часу вона її жодного разу не бачила, а зустрічала лише у м. Вільнянськ.

В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що ОСОБА_2 не є власником спірної квартири, не несе обов`язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишається зареєстрованою у спірній квартирі, що спричиняє позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною їй квартирою та порушує її права власника, що має істотне значення.

Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача ОСОБА_1 , окрім судового, немає.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормамиЖК УРСР та ЦК (статтями71,72,156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК).

Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі № 6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнавши ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 840,80 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силуст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, ст. 41, 68 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 15, ст. 16, ст. 319, ст. 321, ст. 383, ст. 386, ст. 391, п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст. 13,ст. 141, 258,259,263-265,268,273,280-284, п. 1 ч. 1 ст. 346, 354 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 30.04.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , інші відомості невідомі.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

30.04.2021