Справа №478/588/21 Пров. №2/478/180/2021
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2021 року смт.Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Іщенко Х.В.,
секретаря судового засідання Луговської А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович; приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатольович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивачка вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню так як він вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема, виконавчий напис вчинено без доведеності безспірності вимог кредитора, за відсутності документів що складають кредитний договір з визначенням його умов, за відсутності доказів отримання боржником письмової вимоги банку а також відповідачем був пропущений строк звернення із заявою про вчинення виконавчого напису.
У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно поданої заяви, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити.
Відповідач ТОВ ФК «Аланд», який належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, правом подати відзив не скористалось, ставлення до позовних вимог не висловило.
Заінтересована особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом подати відзив не скористався, ставлення до позовних вимог не висловив. Будь-яких із витребуваних судом документів, надано не було.
Заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом подати відзив не скористався, ставлення до позовних вимог не висловив.
Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку.
За вчинення виконавчого написом нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача за вчинення цього виконавчого напису 500,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача.
Загальна сума, що підлягає стягненню - 9673,53 грн.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.
Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Так, як вбачається з матеріалів справи, нотаріусу було надано оригінал кредитного договору зі страхуванням життя позичальника № 1921/3288DCLS1PS від 17.02.2014 року. Докази направлення нотаріусу засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.
З матеріалів справи вбачається, що заборгованість не є безспірною, оскільки в суму заборгованості увійшли проценти за користування кредитними коштами нарахованими після закінчення строку повернення кредиту, що суперечить ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, де зазначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Так, у виконавчому написі зазначено, що «Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Тобто, останнім місяцем нарахування процентів є серпень 2020 року. В той час як п.п. ж) п. 1.2 Кредитного договору від 17.02.2014 року визначено, що дата повернення кредиту (строк дії договору) - 02.03.2017 року. Таким чином, безспірність заборгованості ОСОБА_1 для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена.
Крім того, як вбачається з позовної заяви, позивачка також оспорює обставину щодо направлення відповідачем їй та отримання безпосередньо нею письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 17.02.2014 року. Доказів отримання позивачем вказаної вимоги матеріали справи не містять.
Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Як було вище зазначено, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Виходячи із встановлених судом обставин справи та наведеного вище обґрунтування, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, оскільки виконавчий напис був вчинений після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги, тобто кінцевого строку повернення кредиту, обумовленим договором - 02.03.2017 р.
Враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача ТОВ ФК «Аланд» на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст.12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Іщенко Х.В.