ПОСТАНОВА

іменем України

26 січня 2021 року м. Кропивницький

справа № 389/620/20

провадження № 22-ц/4809/303/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Я.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

третя особа - Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2020 року у складі судді Савельєвої О.В.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі по тексту АТ «Українська залізниця»), третя особа Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України, про підвищення розміру заробітної плати відповідно до умов галузевої угоди.

В обґрунтування позову зазначив, що він працює у виробничому підрозділі «Експлуатаційне вагонне депо Знам`янка» служби вагонного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» слюсарем з ремонту рухомого складу третього розряду.

12 червня 2019 позивач направив відповідачу звернення щодо підвищення рівня заробітної плати відповідно до умов галузевої угоди, укладеної між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки зі змінами та доповненнями, у тому числі від 28 грудня 2018 року.

Листом від 27 червня 2019 року відповідач повідомив, що наказом від 21 червня 2019 року №418 положення про оплату праці буде викладено в новій редакції та введено в дію з 01 липня 2019 року. Даним положенням буде передбачено нові тарифні та посадові оклади, які проти попередньо діючих будуть підвищені за переважною більшістю професій на 10%. Відповідачем не було виконано умови п.3.2.1 та п.3.2.2 частини 3.2 «Оплата, нормування праці та матеріальне стимулювання» глави 3 «Зобов`язання Укрзалізниці» галузевої угоди щодо підвищення рівня заробітної плати щороку не нижче 25% шляхом перегляду тарифних ставок і посадових окладів зі збереженням міжрозрядних та міжпрофесійних співвідношень, але не рідше одного разу на рік.

Вказав, що 05 серпня 2019 року він направив відповідачу повторне звернення. У відповіді на вказане звернення від 16 серпня 2019 року вказано, що додаткового підвищення годинних тарифних ставок та схем посадових окладів у 2019 році фінансовим планом товариства не передбачено. Згідно з п.3.2.1 та п.3.2.2 галузевої угоди відповідач взяв на себе зобов`язання домагатися підвищення заробітної плати залізничників не нижче темпів зростання заробітної плати в галузях економіки України та забезпечувати підвищення рівня заробітної плати не менше ніж на 25% щороку; здійснювати підвищення заробітної плати шляхом перегляду тарифних ставок і посадових окладів зі збереженням міжрозрядних і міжпрофесійних співвідношень, але не рідше одного разу на рік. Вважає, що відповідачем не виконано зазначені умови галузевої угоди. Посилався на те, що з метою врегулювання спору 03 вересня 2019 року він звернувся до Головного управління Держпраці у Київській області та 04 листопада 2019 року отримав письмове повідомлення про те, що консолідованим фінансовим планом АТ «Українська залізниця» на 2019 рік підвищення заробітної плати працівників передбачено лише на 10%, а тому рекомендували йому звернутись до суду. За підрахунком позивача, враховуючи те, що відповідачем йому не доплачено 15% погодинної тарифної ставки слюсаря з ремонту рухомого складу третього розряду за період з 01 вересня 2019 року по день подачі позовної заяви до суду, сума недоплати складає 4116 грн 89 коп.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд зобов`язати відповідача підвищити його погодинну тарифну ставку слюсаря з ремонту рухомого складу третього розряду на 15% з 01 вересня 2019 року зі збереженням міжрозрядних і міжпрофесійних співвідношень.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2020 року позов задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» з 01 вересня 2019 року підвищити ОСОБА_1 погодинну тарифну ставку слюсаря з ремонту рухомого складу третього розряду на 15% зі збереженням міжрозрядних і міжпрофесійних співвідношень. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Акціонерне товариство «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

ОСОБА_1 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу (а.с.183-189), в якому просить рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Представники АТ «Українська залізниця» Степанов О.В. та Нікогосян О.С. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа свого представника у судове засідання апеляційного суду не направила. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представника третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 працює в експлуатаційному вагонному депо Знам`янка слюсарем з ремонту рухомого складу третього розряду, що підтверджується довідкою Виробничого підрозділу служби вагонного господарства регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 02 березня 2020 року №359 (а.с.14).

Згідно з розрахунком заробітної плати оклад (тариф) ОСОБА_1 у червні 2019 року становив 24 грн 02 коп, у грудні 2019 року 26 грн 43 коп, тобто було роботодавцем збільшено оклад (тариф) на 10% (а.с.14, 20, 21).

Згідно з листом від 27 червня 2019 року № ЦЦУП-11/214 АТ «Українська залізниця» на звернення ОСОБА_1 від 12 червня 2019 року б/н повідомила, що правлінням АТ «Українська залізниця» 21 червня 2019 року затверджено зміни до положення про оплату праці працівників АТ «Українська залізниця». Положення викладено в новій редакції та введено в дію з 01 липня 2019 року наказом від 21 червня 2019 року №418. На виконання спільних домовленостей між керівництвом товариства та профспілками вказаним положенням передбачено нові годинні тарифні ставки та посадові (місячні) оклади, які проти попередньо діючих підвищені за переважною більшістю професій на 10%. Разом з тим, на виконання рішення правління посадові оклади керівників апаратів управління усіх рівнів залишаться без змін, що дозволить зменшити розрив між оплатою праці керівників та рядових співробітників. Водночас, оновленим положенням збережено усі умови оплати праці, доплати і надбавки, передбачені попереднім положенням, введеним у дію наказом від 30 листопада 2018 року №285 (а.с.15).

Відповідно до звернення від 05 серпня 2019 року ОСОБА_1 просив АТ «Українська залізниця» підвищити йому тарифну ставку відповідно до умов галузевої угоди до рівня 25% щороку, а саме на 15% з 01 вересня 2019 року (а.с.16).

Як убачається з листа від 16 серпня 2019 року №ЦЦУП-11/271 АТ «Українська залізниця» повідомило позивача, що свою фінансово-господарську діяльність АТ «Українська залізниця» проводить відповідно до затвердженого консолідованого фінансового плану на поточний рік. Відповідно до ч.2 ст.75 Господарського кодексу України, консолідований фінансовий план АТ «Українська залізниця» затверджується Кабінетом Міністрів України, оскільки АТ «Українська залізниця» є підприємством суб`єктом природної монополії. Консолідованим фінансовим планом АТ «Українська залізниця» на 2019 рік, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №133-р, підвищення заробітної плати працівників передбачено на 10%. На виконання спільних домовленостей та фінансового плану товариства, наказом від 21 червня 2019 року №418 з 01 липня 2019 року введені в дію нові годинні тарифні ставки та схеми посадових окладів, які переважною більшістю підвищені на 10%. Додаткове підвищення годинних тарифних ставок та схем посадових окладів у 2019 році фінансовим планом товариства не передбачено (а.с.17).

Як свідчить лист Головного управління Держпраці у Київській області від 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 , як слюсарю з ремонту рухомого складу третього розряду, з 01 липня 2019 року встановлена годинна тарифна ставка у розмірі 26 грн. 43 коп. Тобто, середньомісячна тарифна ставка складає 4390 грн., що вдвічі перевищує розмір прожиткового мінімуму. Також, ОСОБА_1 виплачуються доплати за роботу в шкідливих умовах праці (12%), за роботу у вечірній та нічний час, за тимчасово відсутнього працівника, надбавка за вислугу років (7%), премія за виконання основних виробничих показників (до 35%). Робота у святкові дні та надурочний час оплачується в подвійному розмірі, години технічного навчання у вільний від роботи час оплачуються за встановлено штатним розписом тарифною ставкою за основною роботою. Протягом 2019 року ОСОБА_1 виплачувались одноразове заохочення, матеріальна допомога на медичне страхування, матеріальна допомога на оздоровлення при виході у відпустку. Середньомісячна заробітна плата за серпень-вересень 2019 року майже вдвічі перевищує розмір мінімальної заробітної плати (а.с.18-19).

Відповідно до спільного листа АТ «Українська залізниця» та профспілки залізничників і транспортних будівельників України від 28 грудня 2019 року №Ц/6-55/2318/52, адресованому керівникам структурних підрозділів апарату управління, регіональних філій, філій АТ «Українська залізниця», головам дорожніх, територіальних, об`єднаних та первинних профспілкових організацій, товариство (АТ «Українська залізниця») відповідно до ст.7 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» повністю відповідає за зобов`язаннями, які передбачені галузевою угодою між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками щодо підприємств залізничного транспорту до укладення нової відповідної угоди (а.с.97-98).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що жодна із сторін у період дії угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань, а умовами діючої галузевої угоди, яка поширюється як на позивача так і на відповідача, передбачено обов`язок роботодавця щороку підвищувати заробітну плату залізничників не нижче темпів зростання заробітної плати в галузях економіки та забезпечувати підвищення рівня заробітної плати не менше ніж на 25% зі збереженням міжрозрядних та міжпрофесійних співвідношень. Однак, відповідачем у 2019 році позивачу підвищено заробітну плату лише на 10%.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Частина 2 статті 2 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) передбачає, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1 Законом України «Про оплату праці» заробітна плата визначена як винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Державне регулювання оплати праці здійснюється шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників (ст. 8 Закон України «Про оплату праці»).

Крім цього, згідно зі ст. 15 Закону України «Про оплату праці» норми і системи оплати праці, норми оплати праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених першою цієї статті.

Договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів (ст. 14 Закон України «Про оплату праці»).

Засади розробки, укладення та виконання колективних договорів і угод з метою сприяння регулюванню трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників і роботодавців визначаються Законом України «Про колективні договори і угоди».

Закон України «Про колективні договори і угоди» передбачає, що колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

Угода укладається на національному, галузевому, територіальному рівнях на двосторонній або тристоронній основі. Зокрема, на галузевому рівні укладаються галузеві (міжгалузеві) угоди.

Згідно ч. 2 ст. Закону України «Про колективні договори і угоди» сторонами колективних угод є сторони соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог.

Статтею 4 Закону України «Про соціальний діалог в Україні» передбачено, що соціальний діалог здійснюється на національному, галузевому, територіальному та локальному (підприємство, установа, організація) рівнях на тристоронній або двосторонній основі. До сторін соціального діалогу на галузевому рівні належать - профспілкова сторона, суб`єктами якої є всеукраїнські профспілки та їх об`єднання, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона роботодавців, суб`єктами якої є всеукраїнські об`єднання організацій роботодавців, що діють у межах певного виду або кількох видів економічної діяльності; сторона органів виконавчої влади, суб`єктами якої є відповідні центральні органи виконавчої влади.

Тобто, галузева (міжгалузева) угода є складовою частиною договірного регулювання заробітної плати.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми, зокрема щодо

нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі);

встановлення мінімальних соціальних гарантій, компенсацій, пільг у сфері праці і зайнятості;

трудових відносин;

умов і охорони праці;

житлово-побутового, медичного, культурного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку;

умов зростання фондів оплати праці;

встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці;

забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків;

заборона дискримінації.

Зважаючи на викладене конкретний розмір тарифних ставок (окладів) працівників, а також періодичність та порядок перегляду саме конкретних тарифних ставок (окладів) кожного працівника не є предметом регулювання галузевої угоди. Безпосередніми засобом такого регулювання є колективні та трудові договори. Тобто, норми галузевої угоди не є нормами прямої дії для регулювання трудових відносин за окремо визначеним трудовим договором.

Встановлено, що 14 грудня 2001 року була укладена Галузева угода на 2002-2006 роки між Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця), як органом управління залізничним транспортом, та профспілками, що діють в галузі, в особі їх виборних органів (Профспілки), що разом іменуються Сторонами Галузевої угоди (а.с.69-96).

Розділ 3.2 Галузевої угоди визначає зобов`язання Укрзалізниці щодо оплати, нормування праці та матеріального стимулювання. Зокрема, пунктом 3.2.1 Галузевої угоди передбачається, що Укрзалізниця прийняла на себе зобов`язання домагатися забезпечення мінімальної заробітної плати в галузі за відпрацьовану місячну норму робочого часу не нижче прожиткового мінімуму на працездатну особу. Домагатися підвищення заробітної плати залізничників не нижче темпів зростання заробітної плати в галузях економіки та забезпечувати підвищення рівня заробітної плати не менше ніж на 25 відсотків щороку. Вживати заходів щодо щорічного збільшення частки працівників, які отримують заробітну плату вищу за розмір двох прожиткових мінімумів. Пунктом 3.2.2. Галузевої угоди передбачений обов`язок Укрзалізниці здійснювати підвищення заробітної плати шляхом перегляду тарифних ставок і посадових окладів зі збереженням міжрозрядних та міжпрофесійних співвідношень, але не рідше одного разу на рік.

Зазначене положення Галузевої угоди містить обов`язок Укрзалізниці забезпечити підвищення на 25% рівня заробітної плати залізничників, тобто усього трудового колективу підприємства, а не окладу (тарифу) позивача. Отже, про порушення чи виконання відповідачем обов`язку, передбаченого п.3.2.1 Галузевої угоди, можуть свідчити виключно дані про розмір щорічного підвищення рівня заробітної плати працівників залізничного транспорту по підприємству в цілому. При цьому, рівень заробітної плати залізничників може бути підвищений як за рахунок підвищення окладів (тарифів), так і за рахунок підвищення, збільшення переліку виплат, віднесених до додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та про зобов`язання АТ «Укрзалізниця» підвищити з 01 вересня 2020 року ОСОБА_1 погодинну тарифну ставку слюсаря з ремонту рухомого складу третього розряду на 15%, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було частково виконаний обов`язок, передбачений п. 3.2.1 Галузевої угоди, а саме підвищена погодинна тарифна ставка Позивача з 01 липня 2019 року на 10% (тарифу з 24,02 грн до 26,43 грн).

При цьому суд першої інстанції, зобов`язуючи АТ «Українська залізниця» підвищити ОСОБА_1 погодинну тарифну ставку слюсаря з ремонту рухомого складу третього розряду ще на 15% з 01 вересня 2020 року, не врахував, що галузевою угодою передбачено підвищення рівня в цілому заробітної плати на 25%, а не конкретно тарифної ставки працівників залізниці.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не врахував статті другої Закону України «Про оплату праці», нормою якої законодавець визначив структуру заробітної плати, а саме основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до Наказу Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5 «Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за №144/8713, показник фонду оплати праці застосовується для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників.

До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Перелік виплат, які включаються до фондів основної та додаткової заробітної плати, заохочувальних та компенсаційних виплат, визначений розділом 2 Інструкції зі статистики заробітної плати.

Винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці за тарифними ставками (окладами) є лише однією зі складових фонду основної заробітної плати і не охоплює весь фонд заробітної плати підприємства.

Отже, колегія суддів вважає, що встановивши порушення відповідачем п.3.2.1 Галузевої угоди лише на тій підставі, що погодинна тарифна ставка позивача підвищена протягом 2019 року лише на 10%, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, та зробив передчасний висновок про збільшення тарифної ставки позивача ще на 15%, який не відповідає фактичним обставинам.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості. Зазначене призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин та відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання апеляційної скарги по справі у розмірі 1261 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2020 рокускасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України, про підвищення розміру заробітної плати відповідно до умов галузевої угоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815, місце знаходження: вул. Єжі Гедройця, 5, м. Київ-150) судовий збір в розмірі 1261 (тисячу двісті шістдесят одна) грн 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко