ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4315/21 Справа № 215/143/20 Суддя у 1-й інстанції - Красюк К. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 215/143/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Криворізький міський центр обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Красюк К.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Криворізького міського центру обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про визнання дій незаконними, стягнення недоотриманого об`єму електроенергії та моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та енергопостачання цього будинку здійснюється на підставі договору від 02.10.2017 року про користування електричною енергією № 7017154, укладеного між позивачем та енергопостачальником ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго».

11.09.2017 року представниками відповідача, під час проведення рейдової перевірки за зазначеною адресою, без письмового попередження, було складено Акт про відключення побутового споживання від 11.09.2017 року, з посиланням на складений Акт про порушення. Електропостачання будинку за вищевказаною адресою було припинено шляхом відключення від опори.

Згідно акту звірки № 1/7017154 від 04.11.2016 року споживачем ОСОБА_1 , станом на 04.11.2016 року, спожито електроенергії за період з 10.10.2006 pоку по 04.11.2016 року на суму 3458,56 грн., сплачено за спожиту електроенергію суму 3430,82 грн. Борг за несплачену електроенергію станом на 04.11.2016 року склав 51 грн., з урахуванням боргу попередніх періодів. Згідно акту звірки № 2/7017154 від 02.10.2017 року споживач ОСОБА_1 має борг в розмірі 51 грн. Станом на 02.10.2017 року позивачем спожито електроенергії за період з 04.11.2016 pоку по 02.10.2017 pоку на суму 1305,11 грн., сплачено за спожиту електроенергію суму 1281,40 грн. Борг за несплачену електроенергію, станом на 02.10.2017 року, складає 74,71 грн.

Такі дії Криворізького міського центру обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» щодо припинення 11.09.2017 року електропостачання до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , позивач вважає безпідставними та незаконними з тих підстав, що згідно укладеного договору постачання електроенергії електропостачальник взяв на себе зобов`язання надійно постачати електричну енергію на об`єкт споживача у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3,0 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язувався оплачувати спожиту електричну енергію за тарифами, встановленими НКРЕКП, у строки, передбачені цим договором.

Враховуючи викладене, відключення від електропостачання будинку позивача відбулося у незаконний спосіб та всупереч договору про користування електричною енергією № 7017154, укладеного між нею та енергопостачальником ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 02.10.2017 року, та вказані дії відбулися з вини саме ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго».

Згідно розрахунку позивача, відповідно до умов договору про користування електричною енергією № 7017154 від 02.10.2017 року, складеного між ОСОБА_1 та енергопостачальником ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», постачання складає 3,0 квт помножене на 24 години та становить 72 квт. на добу. Період неправомірного відключення від електромережі з 11.09.2017 року по 04.11.2017 pоку становить 53 доби.

З вини енергопостачальника недовідпущено електричної енергії у розмірі 53 доби помножене на 72 квт. на добу, що становить 3816 квт. Тариф на електроенергію, що відпускається населенню, складає 1,68 грн. Таким чином енергопостачальником недовідпущено електричної енергії на суму 6410,88 грн. і двократний розмір вартості недовідпущеної електроенергії становить 12821,76 грн.

Дії ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» по припиненню електропостачання побутовому споживачу ОСОБА_1 , яка є інвалідом II групи, поставили споживача в тяжкі умови існування, адже остання не мала можливості приготувати їжу, опалювати будинок та підігрівати воду. Оскільки ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» неправомірно здійснив відключення буд. АДРЕСА_1 від енергопостачання, то позивачу відповідачем повинна бути компенсована моральна шкода у розмірі

3 000 грн.

На підставі наведеного вище позивач просила суд визнати незаконними дії Криворізького міського центру обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» щодо припинення 11.09.2017 року енергопостачання на об`єкт побутового споживача ОСОБА_1 , будинок АДРЕСА_1 ; стягнути з Криворізького міського центру обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 12 821,76 грн. за недовідпущену електроенергію за період з 11.09.2017 pоку по 04.11.2017 року та стягнути з Криворізького міського центру обслуговування клієнтів Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн солідарно.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення її позовних вимог посилаючись на те, що відключення 11.09.2017 року належного позивачу будинку від постачання електроенергії було проведено без належних на те підстав, попередження про відключення позивач не отримала. Такі дії відповідача спричинили позивачу, як інваліду другої групи, значні незручності .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення невірно застосовано норми матеріального права, оскільки зазначено, що Закон України «Про електроенергетику» втратив чинність 01.07.2019 року, проте, тимчасове припинення енергопостачання до будинку позивача з вини енергопостачальника, відбулось в період з 11.09.2017 року по 04.11.2017 року, тобто під час чинності зазначеного закону, а отже при вирішенні даного спору застосуванню підлягає норма закону в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Крім того, наданий АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відзив на позовну заяву суд не мав приймати до уваги, оскільки АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» не є стороною по справі, в той час як стороною по справі, а саме відповідач, є Криворізький міський центр обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго».

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час енергопостачання цього будинку здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією № 7017154, укладеного 02.10.2017 року між позивачем та енергопостачальником ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», правонаступником якого є АТ «ДТЕК Дніпрообленерго», у теперішній час АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі».

До 02.10.2017 року договір про користування електричною енергією між ОСОБА_1 енергопостачальником укладений не був, та в матеріалах справи відсутні відповідні докази.

Листом від 19.07.2017р. № 48478/1700 позивачу було запропоновано звернутися до енергопостачальника із заявою про укладення Договору та одночасно попереджено про припинення постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , у разі не укладення такого договору (а.с.29).

Відповідно до акту про відключення побутового споживання від 11.09.2017 року, складеного представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», яке є правонаступником АТ «ДТЕК Дніпрообленерго», постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , було припинено шляхом від`єднання з опори.

Після укладення договору від 02.10.2017 року, електропостачання було відновлене, про що свідчить акт про підключення побутового споживача від 04.11.2017 p., складений представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі».

Відповідно до нової редакції Статуту від 19.04.2018 року AT «ДТЕК Дніпровські електромережі» є юридичною особою з новим найменуванням, та є правонаступником ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго».

Звертаючись до суду з позовом про визнання дій незаконними, стягнення недоотриманого об`єму електроенергії та моральної шкоди позивач посилалась на те, що відключення від електропостачання належного їй будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відбулося у незаконний спосіб та всупереч договору про користування електричною енергією № 7017154, укладеного 02.10.2017 року між нею та енергопостачальником Криворізьким міським центром обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», та оскільки вказані дії відбулися з вини саме Криворізького міського центру обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», з Криворізького міського центру обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти у розмірі 12 821,76 грн. за недовідпущену електроенергію за період з 11.09.2017 pоку по 04.11.2017 року та моральна шкода в розмірі 3000 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, провадження № 14-511цс18, зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності, в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладений у Постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Суд, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ч.1-4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача, що узгоджується із правовими висновками, викладеними в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц.

Спір у справі виник з приводу правомірності відключення від електропостачання належного позивачу будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом ст. ст. 80, 95, 96 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стан юридичної особи зареєстровано за АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», дані про наявність статусу юридичної особи у Криворізького міського центру обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» відсутні.

Відповідно до змісту ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Оскільки апеляційний суд не має повноважень залучити належного відповідача до участі у справі на стадії апеляційного провадження, то вирішуючи справу в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що вимоги пред`явлені ОСОБА_1 до Криворізького міського центру обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», який не є юридичною особою і не має цивільної процесуальної правоздатності, задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що відключення 11.09.2017 року належного позивачу будинку від постачання електроенергії було проведено без належних на те підстав, попередження про відключення позивач не отримала. Такі дії відповідача спричинили позивачу, як інваліду другої групи, значні незручності та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені позивача ОСОБА_1 , про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення невірно застосовано норми матеріального права, оскільки зазначено, що Закон України «Про електроенергетику» втратив чинність 01.07.2019 року, проте, тимчасове припинення енергопостачання до будинку позивача з вини енергопостачальника, відбулось в період з 11.09.2017 року по 04.11.2017 року, тобто під час чинності зазначеного закону, а отже при вирішенні справі застосуванню підлягає норма закону в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та про те, що наданий АТ «ДТЕК Дніпрообленерго» відзив на позовну заяву суд не мав приймати до уваги, оскільки АТ «ДТЕК Дніпрообленерго» не є стороною по справі, в той час як стороною по справі, а саме відповідач, є Криворізький міський центр обслуговування клієнтів Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», оскільки наведені вище доводи апеляційних скарг не мають правового значення для вирішення спору, який пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки АТ «ДТЕК Дніпрообленерго» у даній справі, як юридична особа, яка має бути відповідачем за правовідносинами між сторонами, був позбавлений одного із принципів цивільного судочинства змагальності сторін.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: