Номер справи 237/3452/20
Номер провадження 2/237/236/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.21 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

при секретарі Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Молчанова Наталія Володимирівна до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування зазначеної позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що 13.03.2020 року приватним нотаріусом Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 3607 про стягнення з позивча на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» боргу в розмірі 21208,72 гривень та на підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження приватним виконавцем Клименком Р.В. 25.05.2020 року позивач направив приватному виконавцю ОСОБА_2 лист з проханням надати копії документів та матеріали, на підставі яких було відкрито виконавче провадження, однак відповіді не отримав. Позивач стверджує, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не пересвідчився в безспірності заборгованості по кредитному договору, а сума заборгованості фактично не відповідає дійсності.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника та позивача.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та витребувано від приватного нотаріуса Колейчика Володимира Вікторовича документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 3607 від 13.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС».

Вимоги ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом не виконано, про причини невиконання суду не повідомлено, чим фактично вимоги ухвали суду залишено без відповідного реагування.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з копії постанови від 23 квітня 2020 року приватним виконавцем Клименком Романом Васильовичем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3607 від 13 березня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Колейчиком Володимиром Вікторовичем.

22 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 засобами поштового звернулась до приватного виконавця Клименка Романа Васильовича з заявою в якій просила надіслати на її адресу копії документів та матеріали, на підставі яких було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи та арешт коштів боржника.

Факт направлення заяви рекомендованим листом за трек номером 820 приватному виконавцю ОСОБА_2 підтверджується копією фіскального чека, що міститься в матеріалах справи. Копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджується, що приватному виконавцю дійсно було вручено 05 червня 2020 року вказане поштове відправлення за трек номером 820.

24 червня 2020 року приватним виконавцем Клименком Романом Васильовичем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що підтверджується копією відповідної постанови.

Вказана постанова була направлена на виконання до відділу освіти Мар`їнської районної державної адміністрації Донецької області, що підтверджується відповідною копією супровідного листа від 24 червня 2020 року за вих. № 25569.

За положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 18 ЦК України встановлено, що захист цивільних прав може бути здійснено в нотаріальному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст.87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови вчинення виконавчих написів встановлені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» згідно якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Суд зазначає, що вчинення виконавчого напису здійснюється нотаріусом не в довільному порядку на будь-якому документі за бажанням нотаріуса, а лише виключно у нормативно встановлених випадках та порядку.

Позивачем було долучено до матеріалів справи наявні у його розпорядженні докази, на підставі яких він ґрунтує свої доводи та аргументи з приводу заявлених позовних вимог, при цьому у зв`язку з неможливістю отримання позивачем окремих доказів по справі, які є необхідними для правильного вирішення спору, судом за заявою представника позивача було витребувана вказані докази від учасника по справі, а саме витребувано від приватного нотаріуса Колейчика В.В. документи та матеріали на підставі яких ним вчинявся виконавчий напис № 3607 від 13.03.2020 року.

Вказану ухвалу суду про витребування доказів по справі, зокрема документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис, приватним нотаріусом виконано не було, а відтак в силу вимог ч. 10 ст. 84 ЦПК України, враховуючи факт ухиляння нотаріуса від подання витребуваних доказів, відсутні правові підстави для висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, зокрема перед судом не підтверджено факту безспірності стягуваних сум, не надано відомостей про те, на підставі яких документів було визначено розмір стягуваної заборгованості у зв`язку з чим суд не може стверджувати, що стягувана сума підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема випискою про рух коштів тощо.

Також суд зауважує, що в силу вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Водночас відповідачем та приватним нотаріусом не долучено до матеріалів справи доказів на виконання вказаної норми права та не доведено факту надсилання вимоги про усунення порушень.

Вказане не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги стягувача. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та затвердженого Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у зв`язку з чим права позивача підлягають захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок за подання до суду позовної заяви та 420 гривень 40 копійок за подання до суду заяви про забезпечення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу на суму 6000 гривень стороною позивача надано суду надано акт приймання-передачі по договору про надання правової домоиогт, рахунок-фактуру № 8 про сплату витрат на правову допомогу у сумі 6000 гривень та розрахунок витрат в якому викладено обсяг виконаних в межах надання правової допомоги робіт, а саме адвокатом здійснено: ознайомлення з документами, вивчення та аналіз судової практики та нормативно-правових актів, складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, складання клопотання про забезпечення позову, підготовка, формування та направлення позову та клопотання до суду.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що витрати у сумі 3000,00 гривень є співмірними із складністю цієї справи, проведеним адвокатом обсягом робіт, затраченим ним часом на надання таких послуг, у зв`язку з чим вважає необхідним стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 3000 гривень за надану правову (правничу) допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сумарна сума до стягнення з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України становить 4261 гривня 20 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 13.03.2020 року № 3607 вчинений ОСОБА_3 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 21208,72 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4261 гривня 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Донецький апеляційний суд через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.Ю. Кучко