Справа № 308/5610/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

за участю скаржника ОСОБА_1

та заінтересованої особи: старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - Пивовар Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пивовар Г.В., про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, яку мотивує тим, що 10.03.2021 року старшим державним виконавцем Ужгородського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пивовар Г.В., в рамках виконавчого провадження №64763917, було винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

09.04.2021 року Виконавцем винесена Постанова про розшук майна боржника, якою постановлено оголосити в розшук належний йому автомобіль марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 .

Вважає дані постанови такими, що суперечать чинному законодавству та такими, що порушують його права.

Зазначив, що починаючи з 2016 року по теперішній час, ним на користь ОСОБА_2 регулярно сплачуються аліменти на утримання дитини у відповідності до судового рішення від 07.12.2016 року, що підтверджується довідкою № 2EIB945Q3NCKC8PU від 27.03.2021, виданою AT КБ «ПриватБанк» та банківськими чеками про переказ коштів на рахунок ОСОБА_2 .

Так, ОСОБА_2 протягом 2016, 2017, 2018 та 2019 років вказувала у своїй щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави щорічний дохід у формі сплачених скаржником аліментів на дитину у розмірі 12000 грн. (тобто по 1000 грн. щомісяця).

Таким чином, ОСОБА_1 стверджує, що вищевказані обставини, в сукупності з іншими доказами, у повній мірі доводять факт належної та повної сплати ним на користь ОСОБА_2 аліментів у відповідності до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2016 року та на його виконання, а відтак і відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

Однак додав, що Виконавцем було складено Розрахунок заборгованості по аліментам №11/64763917/21 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого загальна заборгованість, що рахується за останнім зі сплати аліментів, становить 55 444,96 грн., що є абсолютно неможливим з огляду на повну та своєчасну сплату аліментів з його боку та абсолютну відсутність за ним зазначеної заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується вищевикладеним.

Також вказав, що постанова про розшук транспортного засобу, виноситься виключно у разі відсутності відомостей про місцезнаходження такого транспортного засобу.

За таких обставин, скаржник ОСОБА_1 просить суд скасувати вищезазначені постанови, а дії держаного виконавця визнати протиправними.

В ході розгляду справи представником Ужгородського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надано відзив на скаргу, мотивуючи його тим, що дана скарга є безпідставною та такою що не підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав подану скаргу з викладеними мотивами. Вказав, що не заперечує щодо наявності у нього заборгованості по сплаті аліментів, однак сума зазначена виконавцем у постанові про арешт майна, на даний час, не відповідає дійсності, оскільки розрахунок зроблений з 2016 по 2020 роки.

Старший державний виконавець Ужгородського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - Пивовар Г.В. в судовому засіданні підтримала доводи викладені у відзиві. Зазначила, що на даний час, заборгованість у ОСОБА_1 існує про що надала суду новий розрахунок на суму 19 442,46 грн. Виконавець пояснила, що даний розрахунок зроблений нею з врахуванням квитанцій, які були надані ОСОБА_1 , а також відомостей, що зазначені ОСОБА_2 в декларації.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, однак її неявка, відповідно до вимог ч.2 ст. 450 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку сторін, дослідивши зміст поданої скарги, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу» працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку(п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Судом встановлено, що 16.12.2016 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист №308/10187/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1000 грн. щомісяця. Даний виконавчий лист надіслано на виконання в Ужгородський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), по якому, 10.03.2021 року, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64763917.

Того ж дня, 10.03.2021 року, старшим державним виконавцем Ужгородського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пивовар Г.В., в рамках виконавчого провадження №64763917, винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, в межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, в розмірі 55 444,96 грн.

Встановлено, що при винесенні даної постанови, державний виконавець керувалася складеним нею розрахунком заборгованості по аліментам, згідно якого за ОСОБА_1 , за період 2016-2020 р.р., рахується заборгованість у розмірі 55 444,96 грн.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, на даний час, розмір заборгованості зазначений державним виконавцем у оскаржуваній постанові не відповідає дійсності, оскільки як слідує з наданого державним виконавцем нового розрахунку, станом на 01.04.2021 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 19 442,46 грн.

В судовому засіданні, з пояснень виконавця, встановлено, що новий розрахунок зроблений нею, вже з врахуванням наданий скаржником квитанцій про сплату аліментів, а також даних зазначених стягувачем у декларації.

Крім цього, встановлено, що виконавцем будь-які зміни в постанову від 10.03.2021 року про накладення арешту на майно, зокрема що стосується розміру заборгованості, не вносилися.

Тобто, на думку суду, за відсутності у скаржника зазначеної виконавцем у оскаржуваній постанові заборгованості по сплаті аліментів, тобто в розмірі 55 444,96 грн. та накладення арешту на належне ОСОБА_1 все майно на вказану суму, може призвести до порушення прав скаржника, зокрема гарантованого Конституцією України права на вільне розпорядження належним йому майном.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що судом не розглядається спір щодо самого розміру наявної у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів, такий не є предметом розгляду даної скарги, в той час, як перевіряється зміст самої оскаржуваної постанови фактичним обставинам справи.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що постанова державного виконавця від 10.03.2021 року про накладення арешту на все майно скаржника на суму 55 444,96 грн., не відповідає дійсним, фактичним обставинам та розміру наявної у ОСОБА_1 заборгованості, а суд позбавлений можливості внести у вказану постанову виконавця будь-які зміни та скасувати арешт на майно лише в межах суми непогашеної заборгованості, з метою забезпечення недопущення порушення прав заявника, суд приходить до висновку, що дана постанова державного виконавця, підлягає до скасування.

Окрім цього, встановлено, що 09.04.2021 року Виконавцем винесена Постанова про розшук майна боржника, якою постановлено оголосити в розшук належний ОСОБА_1 автомобіль марки «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 .

Що стосується вимоги про скасування даної постанови державного виконавця, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

В судовому засіданні встановлено, що виконавцем після отримання відповіді на поданий нею запит, щодо наявності у ОСОБА_1 рухомого майна, без здійснення будь-яких інших дій спрямованих на встановлення місця знаходження даного майна, було винесено оскаржувану постанову.

Дані обставини стверджуються пояснення даними в судовому засіданні виконавцем Пивовар Г.В.

З огляду на встановлено, суд приходить до висновку, що дана постанова державного виконавця є передчасною, оскільки виконавцем не було вчинено ряду процесуальних дій, що повинні передувати винесенню постанови про розшук, а тому вважає, що дана постанова державного виконавця також підлягає до скасування.

Поряд з цим, що стосується вимог скарги про визнання дій державного виконавця протиправними, то така вимога не ґрунтується на вимогах законодавства, оскільки державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження» та на виконання рішення суду, яке є обов`язковим до виконання.

За таких обставин подана ОСОБА_1 скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,150,258-261,268,354,450,451ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пивовар Г.В. від 10.03.2021р., винесену у виконавчому провадженні № 64763917 про накладення арешту все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 скасувати.

Постанову старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пивовар Г.В. від 09.04.2021р., винесену у виконавчому провадженні № 64763917 про розшук майна боржника скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 08.06.2021 року.

Суддя Малюк В.М.