Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2021 Справа №607/2449/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з - Свергун Т.В., представника позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину починаючи стягувати з дня пред`явлення позову та до досягнення повноліття. Позов мотивовано тим, що в шлюбі з відповідачем народилося троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми та проживають з нею. Зазначає, що відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати дітей. Оскільки вона виховує трьох дітей, тому не може працювати, діти хворіють.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому він заперечує, що ухиляється від обов`язку утримувати дітей, та звертає увагу суду, що регулярно надсилає банківські перекази для потреб як неповнолітніх дітей так і повнолітньої. Разом з тим, зауважує, що на цей час має поганий стан здоров`я, повинен перенести хірургічне втручання та довготривалу реабілітацію, а тому не може оплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень. Погоджується оплачувати 3000 гривень на кожну дитину.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала з підстав викладених в ньому.

Відповідач в судовому засіданні заперечив, що він ухиляється від утримання дітей, регулярно на їх рахунок надсилає грошові перекази. Разом з тим, через стан здоров`я, перенесену хірургічну операцію, перенесений інсульт його батька, на цей час не може сплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень щомісяця, тому позов визнав в сумі 3000 гривень щомісяця на кожну дитину.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1999 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.03.2021 року у справі №607/2367/21.

У шлюбі у подружжя народилися діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України.

Згідно довідки ОСББ «Вишневецького 3» від 29 вересня 2020 року №342 позивачка з дітьми проживає по АДРЕСА_1 .

Позивачем надано виписки з медичної документації, з яких вбачається, що він часто стаціонарно та амбулаторно лікується, має хронічні захворювання, звертався за екстреною медичною допомогою. Також, відповідачем надано виписки по банківських рахунках, з яких видно наявність грошових переказів «на потреби дітей».

Згідно інформації головного управління ДПС у Тернопільській області ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, діяльність здійснює на спрощеній системі оподаткування, згідно поданих декларацій за 2020 рік його доходи становлять 296150 гривень, за перший квартал 2021 року доходів не отримував. Крім того, працює в ДП «Лакталіс «Україна», за перший квартал 2021 року отримав 116769 гривень.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зважаючи на матеріальне становище позивача, який працює, має стабільний заробіток, поганий стан здоров`я, матеріальне становище відповідачки, яка не працює, однак є працездатною, стан здоров`я дітей, суд доходить переконання, що аліменти на утримання дітей слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень щомісячно починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття.

Такий розмір дещо більший за встановлений законодавцем рекомендований мінімальний розмір аліментів на одну дитину, однак менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення їх рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідачкою не доведено, що відповідач може платити аліменти в більшому розмірі. Крім того, позивачка також має брати участь в матеріальному забезпеченні дітей. Тому в іншій частині позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 908 грн. за позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину починаючи стягувати з 10 лютого 2021 року та до досягнення повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк