Справа №601/2448/20
Провадження № 2/601/155/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Тимощук О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу № 601/2448/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

за участю: представника відповідачки адвоката Притули О.Б.,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачки про зміну способу стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме просить стягувати з неї аліменти у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18 грудня 2018 року. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 липня 2020 року визначено місце проживання дочки із батьком ОСОБА_1 , а також стягнуто з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1500 гривень щомісячно за періоди проживання доньки з батьком до досягнення повноліття або до зміни місця проживання доньки. Відповідачка є здоровою та працездатною, має можливість надавати дочці належне утримання. Донька, у її віці, потребує додаткових зусиль та матеріальних витрат, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції, аліменти які сплачує відповідачка в розмірі 1500 грн. щомісячно, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини, зокрема для належного забезпечення повноцінного харчування, одягу, навчання та розвитку дочки. Крім того, позивач зазначив, що ОСОБА_2 аліменти сплачує добровільно по ухвалі суду, однак єдиною підставою звернення до суду є те, щоб відповідачка сплачувала аліменти офіційно, через державну виконавчу службу. Тому позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідачки позов не визнала в повному обсязі, просила відмовити в його задоволенні, оскільки розмір аліментів у сумі 1500 грн. був визначений самим позивачем та погоджений відповідачкою , що відображено у мировій угоді, яка була затверджена ухвалою Кременецького районного суду від 29.07.2020 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів, де третьою особою залучено службу у справах дітей Кременецької районної державної адміністрації. Вказана сума сплачується ОСОБА_2 на картку ОСОБА_1 у повному обсязі в сумі 1500 грн., а з грудня 2020 року добровільно сплачує 1700 грн. у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, що становить 50% від прожиткового мінімуму. Крім цього, ОСОБА_2 у періоди, які встановлені вказаною ухвалою про затвердження мирової угоди, для побачень з донькою забирає її за місцем свого проживання та повністю утримує її, купує їжу, взуття, одяг, необхідні речі для належного фізичного та морального розвитку дитини, купляє засоби особистої гігієни та інші речі необхідні дитині. Крім того зазначила, що у позивача не має інших осіб на утриманні, при підписанні мирової угоди про зміну місця проживання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_1 надав документи, що має постійне місце роботи у Кременецькому РЕМ. Також у його власності є приватний житловий будинок та автомобіль. Вказує на те, що доводи позивача не містять підстав для зміни розміру аліментів, які визначені ст. 192 СК України.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2018 року розірвано, що підтверджується відповідним рішенням.

Від шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.07.2020 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представником служби у справах дітей Кременецької РДА. Визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 сплачує кошти на утримання доньки ОСОБА_4 на користь батька ОСОБА_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно за періоди проживання доньки з батьком до досягнення повноліття або до зміни місця проживання доньки.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1,3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст.182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх стану здоров`я.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач пред`явив позов про збільшення розміру аліментів та одночасно про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми у розмірі 1500 грн. на частку від доходу платника аліментів у розмірі ј частини всіх доходів але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку посилаючись на те, що відповідач є здоровою та працездатною, має можливість надавати дочці належне утримання, оскільки змінилися ціни на навчання, продукти харчування, одяг та інші витрати. Крім того, позивач послався на те, щоб відповідачка офіційно сплачувала аліменти через державну виконавчу службу.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи платіжних квитанцій Приватбанк, ОСОБА_2 добровільно сплачує аліменти на картку ОСОБА_1 , а саме: 14.08.2020 року в сумі 1507,50 грн., 29.09.2020 року в сумі 1206 грн., 30.10.2020 року в сумі 1507,50 грн., 26.11.2020 року в сумі 1500 грн., 22.12.2020 року в сумі 2010 грн., 29.01.2021 року в сумі 1700 грн., 25.02.2021 року в сумі 1700 грн., 30.03.2021 року в сумі 1105,50 грн., 26.04.2021 року в сумі 1700 грн.

Судом встановлено, що відповідачка добровільно сплачує аліменти на утримання доньки щомісячно по ухвалі суду. Заборгованості по сплаті аліментів у неї не має. Аліменти сплачуються в сумі, яка перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір стягнутих за судовим рішенням судом аліментів відповідає чинному закону.

Разом з цим, позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що могло бути підставою для зміни судом визначеного розміру аліментів.

Таким чином, позивач не довів обставин, передбачених ст. 192 СК України, і судом не встановлено зміни його майнового чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я дитини або поліпшення майнового стану відповідачки після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.ст. 180-183, 192 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141-142, 258-259, 265, 268, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 11.06.2021.

Головуючий: