УХВАЛА

07 червня 2021 року

м. Київ

справа № 323/3334/19

провадження № 61-7685ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону розміщувати на суміжних стінах фасаду будинку будь-яких приладів, які б спричиняли матеріальну, моральну шкоду, шуми та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про приведення фасадної стіни будинку до попереднього стану шляхом демонтажу самочинно встановленого кондиціонеру та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вона мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй, її чоловіку та доньці на праві приватної сумісної власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Зазначає, що будинок, в якому вони мешкають буд збудований в 1956 році та є триповерховим. Квартира, в якій вони мешкають знаходиться на другому поверсі.

Вказує, що в 2017 році в сусідню із нею квартиру АДРЕСА_2 , з якою її квартира має суміжну стіну, заселилась відповідач ОСОБА_2 , яка з часу свого заселення протягом цілого року робила ремонт в квартирі, перебудувала її та знесла частково міжкімнатну та міжбалконну стіни.

Акцентує, що не погодивши свої дії з нею, як сусідкою по квартирі, восени 2018 року відповідач розмістила кондиціонер на зовнішній стіні будинку, вийшовши за межі стіни своєї квартири, тобто частково розмістивши кондиціонер на її стіні. Також внутрішню частину кондиціонеру розмістила в кімнаті на суміжній стіні з квартирою позивачки, біля якої знаходиться її ліжко.

Вказує, що кондиціонер (обидві його частини) знаходяться на стінах її квартири. До того ж зовнішня частина кондиціонера розміщена в 30 см від її єдиного вікна в цій кімнаті, яке відчиняється, що унеможливлює провітрювання кімнати оскільки кондиціонер гучно гуде, а вібрація від нього відчувається по суміжній стіні біля якої розташоване ліжко позивачки.

Зазначає, що в цій кімнаті мешкає вона зі своїм чоловіком, вони літні люди, які хворіють на підвищений тиск. Після встановлення кондиціонера на стіні будинку біля їхнього вікна в них почастішали гіпертонічні напади, в результаті чого вона неодноразово була ушпиталена до лікарні з гіпертонічним кризом. Вона є інвалідом і багато часу за станом здоров`я вимушена проводити в ліжку. Однак робота кондиціонера стала погіршувати стан її здоров`я та загрожувати її життю.

До такого критичного стану її здоров`я призвела байдужість відповідачки, у зв`язку тим, що з її вини вона позбавлена зони відпочинку та спокійного життя в своїй квартирі. Вона не може ночувати вдома через постійний шум та вібрації, вдень вимушена сидіти на вулиці на лавочках, шукаючи тихого місця для відпочинку, тобто відповідачка позбавила її фактично нормального життя та створила такі умови для неї, що вона практично повинна відмовитись від мешкання в своїй квартирі.

Вважає, що такими незаконними діями відповідача, їй спричинено моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В добровільному порядку мирно вирішити питання шляхом домовленості про перенесення кондиціонеру в інше місце, неможливо.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд зобов`язати відповідача привести фасадну стіну будинку АДРЕСА_3 між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 до попереднього стану шляхом демонтажу самочинно встановленої механічної системи кондиціонеру та демонтувати внутрішню частину кондиціонеру, яка знаходиться між стінами цих квартир; заборонити відповідачу в подальшому розміщувати на суміжних стінах фасаду № 14 між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 (суміжних внутрішніх стінах) зазначеного будинку будь-яких приладів (механізмів, установок та іншого обладнання), які б спричиняли матеріальну, моральну шкоду та шуми (вібрацію) для неї, а також членам її родини та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

18 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про приведення фасадної стіни будинку до попереднього стану шляхом монтажу самочинного встановленого кондиціонеру.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року провадження у справі в частині вимог про приведення фасадної стіни будинку до попереднього стану шляхом демонтажу самочинно встановленої механічної системи кондиціонеру закрито.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2020 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Запорізькогоького апеляційного суду від 05 квітня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2020 року в даній справі залишено без змін.

У травні 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 квітня 2021 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, передати справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував, предмет позову, складність справи та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань випадки, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі може бути переглянуто у касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону розміщувати на суміжних стінах фасаду будинку будь-яких приладів, які б спричиняли матеріальну, моральну шкоду, шуми та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук