ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/330/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Давиденко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2020 року у складі судді Кузьміної О.І. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маршалова Ліна Володимирівна про визнання недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маршалова Л.В., про визнання недійсним договору іпотеки.

22 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони проводити відчуження кв. АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що їй на телефон періодично надходять погрози від колекторів у разі непогашення боргу переоформити квартиру і невжиття ефективних та дієвих заходів забезпечення позову у подальшому може призвести до унеможливлення чи значного утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маршалова Л.В. про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони проводити відчуження кв. АДРЕСА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та визначено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 02.09.2020 року ОСОБА_1 є власником Ѕ частки кв. АДРЕСА_1 .

Оспорюючи договір іпотеки, який укладено між ОСОБА_3 , як власником всієї квартири АДРЕСА_1 , та ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»), як іпотекодержателем, ОСОБА_1 посилалася на те, що договір суперечить вимогам закону, оскільки нерухоме майно передано в іпотеку без згоди всіх його співвласників.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 просила накласти заборону відчуження кв. АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи це наміром ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» її реалізувати, що унеможливить подальше виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Зважаючи на те, що між сторонами існує реальний спір щодо визнання недійсним договору іпотеки, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, з огляду на те, що заходи забезпечення позову співмірні із заявленими вимогами, а також приймаючи до уваги, що можливе розпорядженнявідповідачем спірним майном може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Оскільки питання про забезпечення позову вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову відповідно до ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.149, 150, 367, 374, 375 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови - 03.02.2021 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська