ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1180/18 Номер провадження 22-ц/814/94/21Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

01 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ судді-доповідача Абрамова П.С., суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.

розглянувши заяву про самовідвід судді Пилипчук Л.І. за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2020 року по справі № 554/1180/18 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього онука ОСОБА_4 до ОСОБА_5 в особі опікуна ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", треті особи: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Огир Людмила Андріївна, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради, про визнання дій незаконним та визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського апеляційного суду надійшла вищевказана цивільна справа.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 208.12.2020 року визначено склад колегії суддів: Абрамов П.С., Бондаревська С.М., Пилипчук Л.І.

Суддя Пилипчук Л.І. заявила про самовідвід з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України.

В обґрунтування самовідводу суддя вказує, що з метою запобігти можливому виникненню у сторін сумнівів у її неупередженості, керуючись п.5. ч.1 ст. 36 ЦПК України, вважає за доцільне заявити самовідвід.

Апеляційний суд, вирішуючи питання обгрунтованості даного самовідводу, виходить з наступного.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України та статті 10 ЦПК України є частиною національного законодавства України та джерелом права, закріплено принцип, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Згідно частин 1, 2 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість.

Враховуючи, що врегулювання конфлікту інтересів шляхом розкриття суддею інформації про конфлікт інтересів неможливе та може викликати сумнів в неупередженості та об`єктивності складу суду, заява судді Пилипчук Л.І. про самовідвід є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Пилипчук Л.І. у даній справі задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М.Бондаревська

Л.І. Пилипчук