Провадження № 2/643/875/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретаря - Аніщенко Ю.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, в тому числі, витрати на правову допомогу. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що є власницею квартири АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі зареєстровані - позивачка, її донька - ОСОБА_4 , колишній чоловік доньки - ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 . З 24.08.2018 року відповідач в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, його особистих речей в квартирі не має. Перешкод в користуванні квартирою позивачка та інші члени сім`ї не чинили. Добровільно скасувати реєстрацію свого місця проживання в квартирі відповідач відмовляється. Тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Кузьміна С.В. направили суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позовну заяву, справу слухати у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 направив суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував, просив розглядати справу за його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з договором про поділ спільного майна подружжя від 10 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В., та договором дарування від 09 липня 2019 року , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Макушевою Н.В., позивачу ОСОБА_1 належить трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.01.2020, в зазначеній квартирі зареєстровані: позивач - ОСОБА_1 , донька позивача - ОСОБА_4 , колишній чоловік доньки - відповідач ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 (а.с. 9).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.12.2019 шлюб між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, рішення набрало законної сили 21.01.2020.

Відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, квартирою не цікавиться, комунальні платежі не сплачує. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, датованого 06.09.2019, представник ОСОБА_2 вказує адресу його фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 Постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді справи про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11).

Статтею 47 Конституції України визначено право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Факту порушення позивачем ОСОБА_1 чи іншими, зареєстрованими в квартирі особами, права відповідача ОСОБА_2 на проживання за вказаною адресою судом не встановлено. Відповідач ОСОБА_2 позов визнав та не заперечував проти зняття його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн., що підтверджується копією Договору № 01-2/3/КАУ про надання професійної правничої допомоги від 29 травня 2020 року, завдання (дорученням) № 1 до Договору, копією Договору про надання правової допомоги (приєднання до договору про надання професійної правничої допомоги) від 29 травня 2020 року, Звітом (Актом) від 23 червня 2020 року надання послуг за Договором, копіями Розрахункових чеків № 56 від 29 травня 2020 р., № 69 від 30 червня 2020 р.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 206 ч. 4, 258, 259, 264-265, 268, 274-279, п.3 розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Харченко А.М.