РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/493/21

2/609/298/2021

09 червня 2021 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Вознюк В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: Державного підприємства «Поділляторф»

вимоги позивача: про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 05 травня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Поділляторф» (далі відповідач) з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46633 грн. 76 коп.

2. Позов обґрунтований тим, що позивач 15.08.2013 р. був прийнятий на роботу в Державне підприємстве «Поділляторф» на посаду майстра виробничої дільниці «Лозоветорф», а 02.06.2014 р. згідно з наказом № 11 о/с від 02.06.2014 р., звільнений за власним бажанням.

В день звільнення з роботи позивачу не було виплачено заробітну плату з 15.08.2013 р. по 02.06.2014 р. у сумі 12000 гривень. У зв`язку із цим він звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2017 року в справі № 686/17908/16-ц, яке набрало законної сили, суд вирішив позов задоволити частково, стягнути з Державного підприємства «Поділляторф» (код ) на користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 12000 гривень, та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у сумі 72041, 84 грн.

Оскільки, відповідач не виконав вищезазначене рішення суду, позивач був змушений знову звернутися до суду про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2017 р. по 17.07.2019 р., в сумі 61794,96 грн.

Відповідно до заочного рішення Шумського районного суду Тернопільської обасті від 16 серпня 2019 року у справі №609/903/19 суд вирішив позов задовольнити, стягнути із Державного підприємства «Поділляторф» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2017 р 17.07.2019 р. у розмірі 61794 грн. 96 коп.

Виконавчі листи, що видані на виконання вищезазначених рішень перебувають примусовому виконанні у Шумському районному відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області, а саме у зведеному виконавчому провадження №53978747 про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Поділляторф» користь держави, державних цільових фондів та фізичних осіб.

На даний час відповідач не виконав вищезазначені рішення судів (не сплатив позивачу навіть заборгованість по заробітній платі в сумі 12000 грн.), а тому у відповідача виник обов`язок по сплаті середнього заробітку за весь час затримки при звільненні з 18.07.2019 р. по даний час (26.04.2021 р), які попередніми рішеннями не охоплені (446 робочих днів).

Так, у рішенні Хмельницького міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2017 р. судом встановлено, що середній заробіток ОСОБА_1 складає 104,56 грн.

Отже, середній заробіток позивача за весь період затримки розрахунку 46633,76 грн. (104,56*446).

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток затримки розрахунку за період з 18.07.2019 р. по 26.04.2021 р. у розмірі 46633 грн. 76 коп., а також понесені позивачем судові витрати.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 06 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче судове засідання на 21 травня 2021 року.

4. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 09 червня 2021 року.

4. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у їх відсутності.

5. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Шумського районного суду Тернопільської області, заперечень проти позову суду не представив. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважаних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

7. Відповідно до Наказу № 11 о/с від 02.06.2014 р., за заявою ОСОБА_1 стверджується, що останнього 02.06.2014 р. звільнено із займаної посади майстра виробничої дільниці «Лозоветорф».

8. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2017 р. в справі № 686/17908/16-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ДП «Поділляторф» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково. Стягнено із ДП «Поділляторф» () на користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 12000 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у сумі 72041, 84 грн.

9. Заочним рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 16.08.2019 р. по справі № 609/903/19, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Поділляторф» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено. Стягнуто із Державного підприємства «Поділляторф» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2017 р. по 17.07.2019 р. у розмірі 61794 грн. 96 коп.

ІV. Оцінка Суду.

10. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

11. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

12. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

13. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

14. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

15. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

16. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

17. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

18. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

19. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Поділляторф» та 02.06.2014 був звільнений з займаної посади за власним бажанням на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

В день звільнення позивача, відповідачем не було здійснено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення.

20. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012.

21. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995,- нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

22. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 Постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,- задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

23. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України,- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2017 року в справі № 686/17908/16-ц, стягнено із ДП «Поділляторф» () на користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 12000 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у сумі 72041, 84 грн.

Даним рішенням суду встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача склала 104 грн. 56 коп.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 16.08.2019 р. по справі № 609/903/19, стягнуто із Державного підприємства «Поділляторф» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2017 р. по 17.07.2019 р. у розмірі 61794 грн. 96 коп.

Затримка розрахунку при звільненні за період з 18.07.2019 р. по 26.04.2021 р. складає 446 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 46633 гривень 76 копійок (104,56 х 446 = 46633,76).

24. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

25. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

26. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

27. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

28. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем та підлягають захисту судом шляхом стягнення з ДП «Поділляторф», на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 18.07.2019 р. по 26.04.2021 р. у сумі 46633 гривень 76 копійок, з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

29. Відповідно до статті 141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Зокрема, згідно квитанції № 97903 від 27.04.2021 р. позивачем було сплачено 908 грн. 00 коп., який і підлягає стягненню з відповідача.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 10-13, 77, 80-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 115, 117 Кодексу законів про працю України, суд -

У Х В А Л И В :

1.Винести заочне рішення.

2. Позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Поділляторф» (місце знаходження: с. Кути Шумського району Тернопільської області, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволити повністю.

3. Стягнути із Державного підприємства «Поділляторф» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 18.07.2019 р. по 26.04.2021 р. у розмірі 46633 грн. 76 коп.

4. Стягнути із Державного підприємства «Поділляторф» на користь ОСОБА_1 908 грн. 00 коп. судового збору.

5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

6. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

8. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільного процесуальним кодексом України.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шумський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 09 червня 2021 року.

Суддя: О. В. Ковтунович