ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Чернівці

справа № 727/3809/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Фаунд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав №22052019 від 22.05.2019 року, договору купівлі-продажу майнових прав №1429/К від 22.09.2019 року в частині передачі майнових прав за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2008 року недійсним та скасування запису про реєстрацію в реєстрі іпотек, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Венерський Олександр Сергійович, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2021 року (головуючий у 1-й інстанції Чебан В.М.),-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Фаунд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав №22052019 від 22.05.2019 року, договору купівлі-продажу майнових прав №1429/К від 22.09.2019 року в частині передачі майнових прав за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2008 року недійсним та скасування запису про реєстрацію в реєстрі іпотек.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2021 року матеріали даної позовної заяви вирішено надіслати до Печерського районного суду міста Києва, за підсудністю.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Венерський Олександр Сергійович подано апеляційну скаргу, з підстав недотримання правил підсудності.

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/618/21

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачка не є стороною оспорюваних договорів факторингу, укладення яких свідчить про порушення її прав. Висновок суду про те, що на оспорювані договори не поширюється ч.5 ст.28 ЦПК України є безпідставним, оскільки діями відповідачів фактично порушено порядок виконання договору про надання споживчого кредиту, тобто спірні правовідносини виникли під час виконання договору на яких поширюється Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначає, що оскільки спірні правовідносини виникли на стадії виконання договору про надання споживчого кредиту, зокрема щодо відступлення прав вимоги за ним (договір факторингу в якому позивачка є боржником), позивачка мала право на пред`явлення позову за зареєстрованим місцем проживання чи перебування. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від28 серпня 2019 року у справі №591/1350/19.

Вказує, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу помилково дійшов до висновку про неможливість застосування положень ч.5 ст.28 ЦПК України вирішуючи питання підсудності поданої позивачкою позовної заяви, та неправомірно вирішив направити її до Печерського районного суду м. Києва.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.04.2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 12 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Фаунд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав №22052019 від 22.05.2019 року, договору купівлі-продажу майнових прав №1429/К від 22.09.2019 року в частині передачі майнових прав за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2008 року недійсним та скасування запису про реєстрацію в реєстрі іпотек.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.04.2021 року дану справу передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Постановляючи ухвалу про направлення справи за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що спірні договори укладено між відповідачами, а позивачка не є їх стороною, а тому відсутні підстави вважати порушеними права позивачки саме як споживача, а відтак відсутні підстави для застосування в даному випадку вимог Закону України «Про захист прав споживачів», та пред`явлення позову саме до суду за зареєстрованим місцем проживання позивача як споживача послуг.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів позову, позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці, із позовною заявою до відповідачів про про визнання договору купівлі-продажу майнових прав №22052019 від 22.05.2019 року, договору купівлі-продажу майнових прав №1429/К від 22.09.2019 року в частині передачі майнових прав за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29.09.2008 року недійсним та скасування запису про реєстрацію в реєстрі іпотек, за місцем реєстрації позивача, керуючись вимогами ч. 5 ст.28 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст.28 ч.5 ЦПК України, якою встановлені правила альтернативної підсудності, за зареєстрованим місцем проживання позивача можуть пред`являтись позови про захист прав споживача.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Як вбачається з позову, позивачем не зазначено про те, споживачем саме яких товарів, робіт та послуг відповідача він є.

Перевіряючи твердження позивача про підсудність вищевказаного позову Шевченківському районному суду м. Чернівці, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач-це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Але, як вбачається з вищевказаного позову, підставою звернення позивача з вищевказаним позову не є порушення відповідачами Закону України «Про захист прав споживача» позов не містить жодного посилання на порушення прав позивача саме як споживача послуг та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом .

А відтак, на правовідносини, що виникли між сторонами за вищевказаним позовом, не є захистом прав споживача, а тому на них не поширюються вимоги ЦПК України про право позивача на альтернативну підсудність - за його зареєстрованим місцем проживання.

Отже, вищевказаний позов є непідсудним Шевченківському районному суду м. Чернівці.

За правилом загальної територіальної підсудності, встановленої ч. 1 ст.27 ЦПК України, позови до юридичної особи пред`являються за її місцем знаходження згідно з ЄДРПОУ.

Відповідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідачів є м. Київ.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами по справі є юридичні особи, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Фаунд», юридичною адресою якого є м. Київ, вулиця Академіка Єфремова, будинок 8А, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»,юридичною адресою якого є м. Київ, вулиця Ігоря Брановицького будинок 3 та Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», юридичною адресою якого є м. Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 38, що є територією на яку поширюється юрисдикція Печерського районного суду міста Києва.

За нормами п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, суд передає справу на розгляд іншого суду.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про передачу вказаних матеріалів позовної заяви за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва

Посилання, приведені в апеляційній скарзі стосовно порушень правил підсудності, є хибними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на обґрунтовані доводи, які б спростовували наведене.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Ухвала суду постановлена відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Венерський Олександр Сергійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 09 червня 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк