ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5614/21 Справа № 2-100/09 Суддя у 1-й інстанції - Фирси Ю.В., Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області 10 грудня 2009 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. ПАТ «УкрСиббанк» в подальшому відступило право вимоги ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк», у свою чергу, відступили право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги №2301/К від 10.08.2020 року, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі, і за кредитним договором №0.

На підставі наведених обставин ТОВ Вердикт Капітал просило замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2021 року заяву ТОВ Вердикт Капітал задоволено. Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-100/09 за позовом АКБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, оскільки судом не взято до уваги, що виконавче провадження, відкрите за виконавчим документом, виданим згідно з рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області 10 грудня 2009 року, закінчено у звязку з його фактичним виконанням.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ Вердикт Капітал просить ухвалу суду, як законну та обгрунтовану, на його думку, залишити без змін з огляду на безпідставність доводів апеляційної скарги та несвоєчасне подання доказів апелянтом.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 грудня 2009 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі №2-100/09 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 329 660,03 грн.

08 грудня 2011 року ПАТ «ДельтаБанк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі, і за кредитним договором № 0 від 10.12.2009 року. /а.с.23-60/

10 серпня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги № 2301К, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі, і за кредитним договором № 0 від 10.12.2009 року. /а.с.18/

Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості її доводів, а також з того, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива на будь-якій його стадії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом наведених норм законів у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваних ухвал) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Матеріалами справи встановлено, що 08 грудня 2011 року ПАТ «ДельтаБанк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі, і за кредитним договором № 0 від 10.12.2009 року. /а.с.23-60/

10 серпня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги № 2301К, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі, і за кредитним договором № 0 від 10.12.2009 року, за яким з відповідачів на користь банку було стягнуто заборгованість. /а.с.18/

З огляду на вищевикладене, висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження є правильним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що виконавче провадження, відкрите за виконавчим документом, виданим згідно з рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області 10 грудня 2009 року, закінчено згідно з постановою державного виконавця від 28.11.2018 року у звязку з його фактичним виконанням, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини друга та третя статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14.

З огляду на наведене колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для скасування законної та обгрунтованої ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида