Житомирський апеляційний суд
Справа №292/156/21 Головуючий у 1-й інст. Лотуга В. Ф.
Категорія 8 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №292/156/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Чуднівської міської ради Житомирської області Заболотної Наталії Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконними дій, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення становища, що існувало до його порушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2021 року, яка постановлена суддею Лотуга В.Ф. в смт Пулини

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідача при проведенні державної реєстрації припинення його права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення будівлі корівника, загальною площею 1754 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1 та при скасуванні записів про право власності ОСОБА_1 , номера 20752517 та НОМЕР_1 ; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Чуднівської міської ради Житомирської області Заболотної Н.В, індексний номер 55521178 від 04.12.2020, на підставі якого було зареєстровано припинення права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення будівлі корівника загальною площею 1754 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, нежитлове приміщення будівлі корівника загальною площею 1754 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1 , номера 20752517 та НОМЕР_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відсутнє будь-яке судове рішення про скасування правовстановлюючих документів, на підставі яких позивач набув право власності на нерухоме майно, а тому державний реєстратор винесеним рішенням про припинення його права власності на нежитлове приміщення, порушила право на володіння та користування своїм майном. При цьому оскарження реєстраційних дій є похідною вимогою від спору щодо майна, а саме належної йому будівлі корівника, загальною площею 1754 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1 .

Позов спрямований на захист майнових прав позивача стосовно нежитлового приміщення, а тому має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що порушене право позивача щодо оскарження рішення державного реєстратора підлягає захисту в порядку адміністративного судочинства, як таке, що здійснене суб`єктом владних управлінських функцій, уповноваженим приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно, яке має публічно-правову природу. Крім того, спір про речові права на нерухоме майно вже вирішено судами, а тому вказаний спір, який є публічно-правовим, належить до адміністративної юрисдикції.

Такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Визначити, яким саме судом та за якими правилами має бути розглянутий спір, і має судова юрисдикція.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У частині першій статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він зумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовим вважається, зокрема спір, у якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема, між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17, провадження № 12-58гс18.

Як на підставу позову ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до договорів купівлі-продажу частини нерухомого майна від 13.02.2017 та 03.06.2017, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передали у власність (продали), а ОСОБА_1 прийняв у власність (купив) по 1/2 ід. частин нежитлової будівлі, корівник, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29.07.2020 та ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 12.08.2020, частково задоволено позовну заяву ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 25.04.2012, відповідно до яких ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кожен придбали по 1/2 частину приміщення корівника, розташованого по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 30418522, 30418522, посвідчені приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лінкевичем Б.А, зареєстровані в реєстрі за №№ 533, 536.

У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо визнання недійсним договорів купівлі-продажу № 1613 від 13 лютого 2017 року та № 5879 від 03 червня 2017 року, відповідно до яких ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_1 придбав у кожного по 1/2 частки нежитлового приміщення корівника, розташованого по АДРЕСА_2 , посвідчені приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. і внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№ 18992851, 20752517 (індексні номери рішень 33838482, 35522225), витребування на користь позивачки з володіння ОСОБА_1 нежитлового приміщення будівлі корівника, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 07.12.2020, апеляційну скаргу адвоката Коки В.Л, яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29.07.2020 без змін.

Відповідно до довідок з Інформаційного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.01.2021, 19.01.2021, 09.02.2021, на підставі рішення державного реєстратора Заболотної Н.В. (індексний номер рішення 55521178) 01.12.2020 було зареєстровано припинення права власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно, на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29.07.2020, скасовані записи про право власності позивача та номери запису про право власності 20752517 та 18992851.

Вважає дії держаного реєстратора щодо скасування його права власності на нерухоме майно незаконними, оскільки відсутнє будь-яке судове рішення про скасування правовстановлюючих документів, а саме: договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення від 13.02.2017 та 03.06.2017, які укладені між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчені приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я.

Таким чином, позивач звернувся до суду та заявив позовні вимоги про визнання незаконними дій державного реєстратора, оскаржуваного рішення про скасування державної реєстрації права власності та поновлення права власності з метою захисту його права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення будівлі корівника.

Спірні правовідносини мають приватноправовий характер і виникли між сторонами щодо права власності на спірне нежитлове приміщення. Спір про визнання незаконними дій державного реєстратора, скасування рішення про скасування державної реєстрації та поновлення запису про право власності на нежитлове приміщення будівлі корівника має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою. Участь державного реєстратора як відповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) не змінює цивільно-правового характеру спору.

Відповідні правові висновки викладено у постановахВеликої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, провадження № 11377апп18, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, провадження № 14-536цс18, від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, провадження № 11-202апп18, від 29 січня 2019 року у справі № 813/1321/17, провадження № 11-1132апп18, від 06 лютого 2019 року у справі № 809/1018/17, провадження № 11-1220апп18, від 29 травня 2019 року у справі № 815/4063/15, провадження № 11-230апп19, від 21 серпня 2019 року у справі № 362/5657/17, провадження № 14-331цс19, від 02 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а (провадження № 11-1506апп18).

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що цей спір за предметним і суб`єктним критеріями має вирішуватися за правилами цивільного судочинства, оскільки пов`язаний із захистом права власності позивача на спірне нежитлове приміщення, тому доводи апеляційної скарги щодо юрисдикційної належності спору цивільному суду є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України як така, що постановлена з недотриманням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2021 року.

Головуючий Судді