Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 757/5844/21
Номер провадження: 22-ц/824/8482/2021
Головуючий у суді першої інстанції Т.В. Остапчук
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
11 червня 2021 року місто Київ

Номер справи 757/5844/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Сіра Ю.М.

учасники справи:

заявник приватний виконавець виконавчого округу міста

Києва Телявський Анатолій Миколайович

заінтересована особа (боржник) ОСОБА_1

заінтересована особа (стягувач) Акціонерне товариство «Правекс Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року, постановлену у складі судді Остапчук Т.В., в приміщенні Печерського районного суду м.Києва, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документа до виконання боржником виконавчого документа, а саме: виконавчого листа №757/631/15-ц, виданого 08 квітня 2015 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Правекс Банк» суму коштів у розмірі 469 866, 39 грн. та в рівних частинах суму судового збору у розмірі 243, 60 грн.

В обґрунтування подання зазначив, що боржник 17.07.2019 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження №59418135, що свідчить про його обізнаність щодо наявності відкритого виконавчого провадження. Проте, боржник ухиляється від виконання рішення суду, доступу приватному виконавцю до житлового будинку у АДРЕСА_2 , у якому проживає, з метою вчинення виконавчих дій з опису та арешту нерухомого майна боржника не надав. Зазначив, що боржник систематично перетинає лінії розмежування в межах Донецької та Луганської області та тимчасово окупованої території АР Крим, що дає підстави вважати, що існують ризики того, що боржник може виїхати на тимчасово окуповану територію України або за межі України на постійне місце проживання не виконавши своїх боргових зобов`язань за рішенням суду. З метою запобігання невиконання боржником судового рішення, забезпечення дотримання прав та інтересів стягувача та спонукання боржника до виконання виконавчого листа №757/631/15-ц, виданого 08.04.2015 Печерським районним судом м. Києва, приватний виконавець просить подання задовольнити та обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язання за судовим рішенням.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду приватний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про задоволення подання у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що не відповідає дійсності висновок суду про відсутність доказів щодо направлення вказаного подання боржнику. Суд помилково дійшов висновку про те, що приватним виконавцем не було надано суду доказів, які б давали б підстави вважати, що боржник може виїхати за межі України на постійне місце проживання, невиконання ним боргових зобов`язань та доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки у поданні приватний виконавець посилався на те, що боржник не допустив його до будинку для вчинення виконавчих дій, хоча обізнаний про відкрите виконавче провадження, однак не вчиняє жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, натомість свідомо не виконує належні до виконання зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням та ухиляється від їх виконання. Суд не врахував, що у боржника наявне нерухоме майно на території АР Крим, що було передано в іпотеку 11.05.2005 АТ «Правекс Банк», що підтверджує існування ризику виїзду боржника за кордон на постійне місце проживання, що унеможливить виконання судового рішення.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу боржник та стягувач не скористалися.

Через відсутність у 2021 році кошторисних призначень за КЕКВ 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)» на оплату послуг з пересилання письмової кореспонденції через відділення поштового зв`язку у належному розмірі поштова кореспонденція суду, а саме судові повістки - повідомлення про час, дату та місце розгляду справи 02.06.2021 не направлялася учасникам справи (їх представникам) на їхні поштові адреси. Про час та дату розгляду справи учасники справи повідомлялися телефонограмами та шляхом направлення електронного відправлення на електронні адреси учасників справи (їх представників), зазначені у матеріалах справи.

У судове засідання апеляційного суду сторони та їх представники не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися, причини неявки суду не повідомили. Будь - яких заяв чи клопотань станом на день розгляду справи до апеляційного суду від учасників справи (їх представників) не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням обставин даної справи, її складності, відсутністю потреби у наданні усних пояснень сторін, явка яких до апеляційного суду є необов`язковою, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи (їх представників) та скласти повну постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 02.06.2021.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Як передбачено ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Разом з тим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Зважаючи на те, що в силу положень ст. 441 ЦПК України особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду факт вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, тому саме виконавець повинен доводити факт ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, який на момент звернення до суду із поданням повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, що містяться у даній справі, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. перебуває зведене виконавче провадження №59418135 з примусового виконання виконавчого листа №757/631/15-ц, виданого 08 квітня 2015 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Правекс Банк» суми коштів у розмірі 469 866, 39 грн. та в рівних частинах суми судового збору у розмірі 243, 60 грн.

Постанову про відкриття виконавчого провадження №59418135 винесено приватним виконавцем 26.06.2019.

У рамках даного виконавчого провадження 26 червня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанови по арешт коштів боржника та про арешт майна боржника, відповідно до яких накладено арешт на усе майно боржника у межах суми звернення (з урахуванням основної винагороди приватного виконавця), що складає 517 120,98 грн.

10 липня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої описано та арештовано нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме: земельна ділянка площею 0.15 га., кадастровий номер: :01:016:0070, за адресою: АДРЕСА_3 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Виходом за даною адресою приватним виконавцем було встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок, проте боржник ОСОБА_1 не надав доступ до будівлі, про що приватним виконавцем Телявським А.М. складено акт.

17 липня 2019 року боржник ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами зведеного виконавчого провадження №59418135 з примусового виконання виконавчого листа №757/631/15-ц.

20 листопада 2019 року від боржника ОСОБА_1 приватному виконавцю надійшли довідки про реєстрацію у житловому будинку АДРЕСА_3 , трьох малолітніх дітей, батьком яких є ОСОБА_1

20 липня 2020 року приватний виконавець здійснив виїзд за адресою: АДРЕСА_4 з метою вчинення виконавчих дій опису та арешту нерухомого майна боржника. Проте останній доступу до будинку не надав та чинив перешкоди приватному виконавцю у вчинені виконавчих дій.

У листі головного центру обробки спеціальної інформації від 06.01.2021 за №0.184-214/0/15-21 у відповідь на запит приватного виконавця Телявського А.В. відображена періодичність виїзду/в`їзду боржника ОСОБА_1 за межі України до тимчасово окупованої території АР Крим, ліній розмежування в межах Донецької та Луганської областей з дати видачі виконавчого листа.

Звертаючись до суду із даним поданням приватний виконавець наголошував на тому, що з метою запобігання невиконання боржником судового рішення, забезпечення дотримання прав та інтересів стягувача та спонукання боржника до виконання виконавчого листа №757/631/15-ц, виданого 08 квітня 2015 року Печерським районним судом міста Києва ОСОБА_1 , підлягає тимчасовому обмеженню у праві виїзду за межі України до повного виконання ним зобов`язання за судовим рішенням. При цьому, приватний виконавець посилався на ухилення боржника від виконання рішення та його намір виїхати за кордон на постійне місце проживання.

Відмовляючи у задоволенні вказаного подання, суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання судового рішення про стягнення заборгованості, в той час як обмеження боржника у праві виїзду за межі України порушує його конституційне право на свободу пересування та, саме по собі, не може вплинути на виконання рішення суду. Доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань виконавцем суду не надано.

Ураховуючи, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, є оціночним поняттям, а задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність приватним виконавцем ухилення боржника від виконання судового рішення та наміру виїхати за межі України на постійне місце проживання.

Доказів, які свідчать про навмисне чи інше свідоме невиконання боржником рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню, приватним виконавцем не надано.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що боржник ОСОБА_1 уникав викликів до приватного виконавця, приховував майно, змінив місце проживання чи роботи з метою ухилення від сплати коштів. Натомість у матеріалах справи наявні письмові пояснення боржника ОСОБА_1 , надані приватному виконавцю Телявському А.М., у яких ОСОБА_1 вказав, що планує добровільно врегулювати заборгованість шляхом передачі належної йому на праві власності трикімнатної квартири у м. Євпаторія, АР Крим.

Та обставина, що боржник ОСОБА_1 чинить перешкоди приватному виконавцю у доступі до житлового будинку АДРЕСА_3 , не дає підстав суду вважати, що таким чином ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх боргових зобов`язань за судовим рішенням. Приватний виконавець не позбавлений можливості з метою вчинення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника, що знаходиться за вказаною вище адресою, залучити для проведення виконавчих дій працівників поліції, що здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, чи звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника.

Дійсно, приватним виконавцем було вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду. ОСОБА_1 , будучи обізнаним з наявністю у нього боргових зобов`язань та про відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, не виконує рішення суду про стягнення заборгованості. У період з липня 2016 року по серпень 2020 року ОСОБА_1 дійсно неодноразово перетинав державний кордон України, що вбачається із листа головного центру обробки спеціальної інформації від 06.01.2021 за №0.184-214/0/15-21. Однак такий перетин кордону не можна пов`язувати із наміром боржника виїхати за межі України на постійне місце проживання, оскільки у боржника наявне за межами України нерухоме майно, а саме квартира у м.Євпаторія в АР Крим, яка є іпотечним майном за кредитними зобов`язаннями, за рахунок якої він має намір вирішити питання щодо виконання рішення суду з приводу наявної у нього заборгованості. Також ОСОБА_1 має зареєстроване у визначеному законом порядку місце проживання в Україні, та нерухоме майно, де проживає разом з родиною.

Крім того, із зазначеного листа вбачається, що перетин боржником кордону не носить тривалого характеру, такі поїздки не відносяться до відпочинку, на який боржником могло бути витрачено значні кошти, що могли б бути сплачені ним у рахунок погашення заборгованості перед стягувачем.

Беручи до уваги фактичні обставини справи та зміст подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії боржника, які свідчать про ухилення від виконання рішення суду, а також враховуючи, що додані до подання матеріали зведеного виконавчого провадження не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати ОСОБА_1 таким, що свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов`язань.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення подання не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання, залишає ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу приватного виконавця без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати приватного виконавця по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 11 червня 2021 року.

Судді:

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна