Справа № 304/242/21 Провадження № 2/304/197/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/242/21 за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Муругова Вячеслава Олександровича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виконавчий комітет Перечинської міської ради Закарпатської області як Орган опіки та піклування про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

представник позивача звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 27 травня 2017 року, актовий запис № 48; залишити малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на подальшому проживанні і вихованні при матері ОСОБА_1 ; після розірвання шлюбу останній залишити прізвище « ОСОБА_1 ». Свою позицію мотивує тим, що 27 травня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №48. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 . Однак, подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя, а також обов`язки по догляду за дитиною, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки, під час яких відповідач ображав свою дружину. За таких обставин, позивач втратила до чоловіка почуття любові та довіри. Оскільки на даний час спільним сімейним життям не проживають, збереження шлюбу буде суперечити інтересам ОСОБА_1 та її дитини, тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Перечинського районного суду від 04 березня 2021 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Крім цього, залучено Виконавчий комітет Перечинської міської ради Закарпатської області як Орган опіки та піклування до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Муругов В.О. не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

У підготовче судове засідання представник Виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області як Органу опіки та піклування не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та надав висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету № 98 від 26 травня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 27 травня 2017 року у Виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 48 (а. с. 5-8). Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_5 (а. с. 9).

Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім`ю. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, тому строк для примирення подружжю не надавався.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин, враховуючи, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_2 змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем.

Що стосується визначення місця проживання дитини, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 ЦК України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст. 31 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. (ч. 4 ст. 29 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України).

Вказані норми кореспондуються із нормами СК України, викладеними в ст. 160 цього Кодексу.

Як вбачається з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Із рішення Виконавчого комітету Перечинської міської ради як органу опіки та піклування вбачається, що уповноважений орган вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з мамою ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене та те, що донька ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - малолітня ОСОБА_3 на момент ухвалення рішення не досягла десятирічного віку, проживає із своєю мамою, яка просить залишити доньку на подальше проживання при ній, проти чого не заперечує у своєму висновку органу опіки та піклування, а також батько дитини, тому у цій частині позовна заява також може бути задоволена судом.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Крім цього встановлено, що відповідно до квитанцій № 22 від 22 січня 2021 року та № 3 від 26 лютого 2021 року позивачем за позовними вимогами про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини сплачено по 908 грн. судового збору (а. с. 15, 20).

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1 з державного бюджету слід повернути 908 грн. (1 816 грн. х 50%), а інші 50% судового збору стягнути на її користь з ОСОБА_2 , що відповідає положенням ст. 141, 142 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 24, 105, 110, 112, 160 СК України, ст. 29, 31, 32 ЦК України, ст. 12, 13, 76-83, 141, 142, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 258-259, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - адвоката Муругова Вячеслава Олександровича ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виконавчий комітет Перечинської міської ради Закарпатської області як Орган опіки та піклування (89200, Закарпатська область, м. Перечин, пл. Народна, № 16; код в ) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований у Виконавчому комітеті Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 27 травня 2017 року, актовий запис № 48 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Дитину, а саме доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати при матері - ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн., з яких 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. згідно квитанції № 22 від 22 січня 2021 року та 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. згідно квитанції № 3 від 26 лютого 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.