ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2581/21 Справа № 201/4907/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Туристична компанія Анекс Тур, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю Агентство Фарватер, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ Туристична компанія Анекс Тур, треті особи - ТОВ Агентство Фарватер, ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Вказував, що він разом із своєю дружиною ОСОБА_2 вирішили відправитися в туристичну подорож, для цього вони звернулися до турагентства TOB «Агентство Фарватер». Із запропонованих їм турів вони обрали тур до Домінікани та 24 вересня 2019 року придбали його, оплатили повністю, що підтверджується відповідним ваучером. Їх тур повинен був тривати з 28 вересня 2019 року по 09 жовтня 2019 року. Вони дійсно прибули до Домінікани, де скористалися всіма туристичними послугами у відповідності до умов туру, проживали у готелі. Але 09 жовтня 2019 року, коли у них був призначений виліт з аеропорту до України, а саме на 23:30 цей виліт не відбувся, оскільки літак, на якому вони повинні були летіти до України, насправді здійснив виліт майже на добу раніше, інші туристи, як виявилося, виїхали з готелю до аеропорту значно раніше за них, фактично вони були покинуті напризволяще з вини відповідача, про переніс вильоту їх з боку відповідача ніхто не попередив.

Зазначав, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору, він, як турист, має право згідно з п.4.2.1. отримати туристичні послуги, а також отримувати інформацію, консультації протягом туристичної подорожі. Серед обов`язків, які взяв на себе відповідач, передбачено п.5.1.5. - негайне інформування туриста про зміни в замовлених послугах, при їх наявності. У відповідності до п.5.2.3 до обов`язків туриста входить прибути до аеропорту за дві години до офіційно повідомленого часу вильоту літака та напередодні вильоту перевіряти час виїзду зворотнього трансферу з готелю до аеропорту.

Вказував також на те, що оскільки за умовами туру були придбані авіаційні білети на зворотній переліт з аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до аеропорту «Київ-Бориспіль», на яких дата перельоту стоїть 09 жовтня 2019 року, а час 23:30, саме на цю дату та час вони орієнтувалися, тим більше, що за умовами договору, сповіщати їх про будь-які зміни - обов`язок відповідача. Однак, незважаючи на це, про такі зміни у графіку, відповідач або ж уповноважені ним особи їх не повідомили. Про те, що їх туристична група вже поїхала та вилетіла до Києва він з дружиною дізналися випадково, коли почали з`ясовувати що сталося та чому за декілька годин до запланованого на 23:30 вильоту представники відповідача не дбають про доставку їх до аеропорту. Приблизно о 12:00 йому на мобільний телефон зателефонував готельний гід та відразу почав у досить грубій формі виражати своє невдоволення на предмет того, чого вони не вилетіли разом з усіма раніше. Позивач почав з`ясовувати у нього, що трапилося та чому їх не попередили і як їм бути, але той відповів в грубій формі, що то його з дружиною проблеми. Тоді позивач зателефонував на так звану «гарячу лінію» відповідача, там його вислухали та відповіли, що нічим не можуть допомогти та йому ніхто нічого тепер не винний. Він намагався відразу ж подати письмову претензію до представника відповідача, яким на місці міг бути готельний гід, але вона відмовилася будь-що від них приймати та підписувати.

Посилався також на те, що вже прибувши до України, він не лише телефонував відповідачу, але й написав письмову претензію. Відповідач надав письмову відповідь, що нічого йому компенсувати не будуть, що вся інформація про зміни в графіку польотів знаходилася в готелі на ресепшені, в папці (в якій він дивився та змін не було). В результаті він та його дружина вимушені були за свій кошт ще добу проживати в готелі, на що було витрачено 4 298,16 грн., нести витрати на харчування, він був вимушений особисто вирішувати проблему повернення додому в Україну, при цьому це все відбувалося не в англомовній країні, через що зіткнувся з труднощами елементарного спілкування. Йому вдалося придбати квитки на літак до Європи (м.Франкфурт-на-Майні), на що було витрачено 15 068,44 грн., а також квитки на переліт з Франкфурта-на-Майні до аеропорту Бориспіль, що коштувало ще 8 205,65 грн. Також вони з дружиною вимушені були за свої власні кошти оплатити трансфер з готелю до аеропорту, на що було витрачено ще 3 072,87 грн. Таким чином, загалом, з вини відповідача вони витратили 30 645,12 грн.

Вказував також на те, що через провину відповідача, він та дружина отримали сильний стрес, дружина взагалі практично добу до того моменту, як вони змогли вилетіти з Домінікани, постійно плакала та перенесла нервовий зрив. Він був вимушений не лише вирішувати проблему повернення до дому, а втішати дружину, спостерігати за її душевними стражданнями, стражданнями близької людини, від чого почував себе пригнічено та морально страждав сам. Відпочинок було повністю зіпсовано, всі приємні враження зникли, коли вони були покинуті в чужій країні напризволяще відповідачем. Вважає, що йому було завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює у суму 25 000,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 30 645,12 грн, а також моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим у справі обставинам, просить скасувати рішення місцевого суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним: у п.5.2.3 договору, укладеного між сторонами не зазначено, коли саме турист повинен перевірити час виїзду зворотнього трансферу, зазначено лише слово напередодні, що дає змогу розуміти значення цього слова будь-яким чином, 07 жовтня 2019 року позивач цікавився у гіда, гід відповів, що інформації про зміни в нього немає; підтвердженням того, що позивача не повідомили є те, що ще двоє людей опинилися в такому самому становищі, оскільки також не були попереджені про зміни в часі вильоту; відповідальність за неналежне виконання або за невиконання умов договору передбачено ст.20 Закону України Про туризм; місцевий суд безпідставно відмовив у стягненні моральної шкоди.

ТОВ Туристична компанія Анекс Тур надало відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на відповідність висновків суду встановленим у справі обставинам, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 разом із своєю дружиною ОСОБА_2 звернулися до турагентства TOB «Агентство Фарватер», обрали тур до Домінікани та 24 вересня 2019 року придбали його, оплатили повністю, що підтверджується відповідним ваучером. Їх тур повинен був тривати з 28 вересня 2019 року по 09 жовтня 2019 року. ТОВ «Агентство Фарватер» діє на підставі доручення від імені та в інтересах ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур».

Зазначені обставини підтверджуються «Договором публічної оферти про туристичне обслуговування». Текст даного договору публічно розміщений на веб-сайті www.farvater.travel. TOB ТК «Анекс Тур» має ліцензію на туристичну діяльність серія АГ № 581096 від 17 травня 2012 року.

Позивач з дружиною прибули до ОСОБА_3 , де скористалися всіма туристичними послугами у відповідності до умов туру, проживали у готелі. Але 09 жовтня 2019 року, коли у них був призначений виліт з аеропорту до України, а саме на 23:30, цей виліт не відбувся, оскільки літак, на якому вони повинні були летіти до України, здійснив виліт майже на добу раніше, інші туристи, як виявилося, виїхали з готелю до аеропорту значно раніше за них.

Відповідно до п.3.3.9. договору №543А/19 турагент зобов`язаний за день до початку та закінчення туру уточнити час вильоту літака, номер рейсу, аеропорт вильоту, час зворотнього трансферу та інші характеристики турпродукту, і при їх зміні довести інформацію до туриста.

03 жовтня 2019 року відбулися зміни в заявці №75237896 щодо туристів, а саме було змінено час вильоту рейсу QU 4490 з 23.30 год. на 08.30 год. Про зміни 03 жовтня 2019 року ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» повідомила турагента ТОВ «Агентство Фарватер» на їх електронну пошту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до розділу 3 Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу» затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року № 1239, повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником і пасажиром, укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу. В авіаквитку (який позивач додає до позову) зазначено про те, що обов`язково потрібно уточняти розклад за добу до вильоту, що кореспондується з п. 5.2.3. договору про туристичне обслуговування, підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що позивачем не доведено факту порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань та причинний зв`язок між цим порушенням і шкодою.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.5.1.4 договору публічної оферти про туристичне обслуговування (а.с.7-11) турагент забезпечив туриста необхідними документами, в тому числі авіаквитками.

Згідно п.5.1.5 вказаного договору турагент зобов`язується негайно інформувати туриста про зміни в замовлених послугах, при їх наявності.

03 жовтня 2019 року відбулися зміни в заявці №75237896 щодо туристів, а саме було змінено час вильоту рейсу QU 4490 09 жовтня 2019 року з 23.30 год. на 08.30 год., про що 03 жовтня 2019 року ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» повідомила турагента ТОВ «Агентство Фарватер» на їх електронну пошту (а.с.93).

В свою чергу, з відповіді ТОВ Агентство Форватер (а.с.17) вбачається, що у групі, в складі якої перебували позивач та його дружина, було заброньовано груповий трансфер, загальний список туристів, інформація про час виїзду та вильоту були розміщені в папці Анекс Тур в готелі представником компанії напередодні, контактні дані гідів, гарячої лінії були у відкритому доступі, з 28 людей, заявлених на зворотній виїзд, 24 людини були присутні. Гід, що здійснював трансфер здійснював декілька дзвінків туристам в номер, загальний строк очікування туристів склав 25 хвилин.

Зважаючи на те, що позивачем наведені обставини не спростовані будь-якими доказами, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду про те, що підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» моральної та матеріальної шкоди на користь позивача відсутні.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що п.5.1.5 спірного договору не містить визначення певного порядку, яким саме чином турист має бути інформований про зміни в замовлених послугах, тому обраний відповідачем спосіб інформування туристів не суперечить умовам укладеного договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач повинен нести відповідальність за неналежне виконання умов договору як це передбачено ст.20 Закону України Про туризм колегія суддів відхиляє.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.