Справа № 309/2214/20
Провадження № 2/309/1326/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2021 року м. Хуст
Хустський районний суд
Закарпатської області
в складі: головуючого-судді: Орос Я.В.
за участю секретаря Гуржій Н.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом:
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є власниками житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28.12.2011 р. Відповідач перебував у шлюбі з позивачем ОСОБА_2 , однак з липня 2011 року він покинув сімю і з того часу не проживає в даному будинку.
В позовній заяві позивачі просять суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представник ОСОБА_4 не з`явилися. На адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному сайті Хустського районного суду , причини неявки суду невідомі.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступного.
За змістом ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 321, 325, 383, 386, 391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права, власник житлового будинку здійснює своє право на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб, може використовувати будинок для проживання свого і членів сім`ї, може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, вимагати захисту права власності, в тому числі - усунення перешкод у здійсненні права.
В судовому засіданні встановлено, що будинок в АДРЕСА_1 , належить на праві власності позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 28.12.2011 р. (а.с.9).
Згідно акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянина від 17.08.2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 у будинку за вказаною адресою не проживає з липня 2011 р.. (а.с.8) .
Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ст. 71 ЖК України, при відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Разом з тим, як вказувалось вище, відповідач ОСОБА_3 у будинку позивача не проживає більше дев`яти років, що є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування вказаним жилим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 вказаної норми закону член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У відповідності ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування квартирою, що належить позивачу у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад строк, а тому позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.
Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, ЦК Кодексу України,
Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням а саме будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії НОМЕР_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 паспорт серії НОМЕР_4 мешканців АДРЕСА_1 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду , через Хустський районний суд .
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 01 лютого 2021 року.
Суддя Хустського
районного суду: Орос Я.В.
Рішення не набрало законної сили.

Помічник судді.: Форкош Д.З.

Дата:02.02.2021 р.