Справа № 158/1091/21
Провадження № 2/0158/340/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2021 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді - Костюкевича О.К.
секретаря - Хмілевської І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :
14.04.2021 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Залісоче Ківерцівського району Волинської області, її батьком є ОСОБА_2 , відповідач по справі. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 березня 2004 року ухвалено стягувати аліменти з ОСОБА_2 в користь її матері ОСОБА_3 на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 27 лютого 2004 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2018 року змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , з 1/4 частини його заробітку на 1200 грн щомісячно, але не менше 50% мінімуму доходів громадян, починаючи з 23 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 15.04.2021 по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позову заперечує, вказує, що єдиним його доходом є пенсія по інвалідності розміром 1769 грн, декілька разів на рік він проходить реабілітацію, у зв`язку з чим несе витрати на лікування. Водночас зазначає, що має на утриманні іншу доньку ОСОБА_4 , яка також навчається у Ківерцівському медичному коледжі на денній формі навчання. Наголошує, що його матеріальне положення є досить низьким у зв`язку з станом здоров`я, що не дозволяє йому влаштуватися на постійну та довготривалу роботу та мати додатковий дохід. Позивачу було відомо про його матеріальний стан, його згоду на продовження навчання позивача далеко від дому на платній формі навчання ніхто не питав.
Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, відповідно до якого вказує, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, в тому числі і повнолітніх, якщо вони продовжують навчання, тобто відповідач має обов`язок її утримувати, вважає, що така поведінка батька є дискримінаційною по відношенню до неї, бо він утримує іншу свою доньку. Відповідач приховує свої доходи, бо не надає довідки про свої доходи, хоча і є інвалідом ІІІ групи, однак це не позбавило його працездатності, тому він просто не хоче працевлаштовуватись. Тому підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити.
Також відповідачем ОСОБА_2 було до суду надіслано заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що 25.09.2018 з аналогічним позовом до суду вже зверталась матір позивачки, а рішенням суду від 14.11.2018, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог було відмовлено. У зв`язку з інвалідністю його працевлаштування в ФОП ОСОБА_5 призвело погіршення стану його здоров`я, тому він був змушений звільнитися, після чого потребує постійного лікування. Додаткові витрати взагалі на повнолітніх дітей не стягуються, таким чином підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний і не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , відповідач по справі, та ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_1 та свідоцтво про встановлення батьківства НОМЕР_2 видані Дідичівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 04 грудня 2000 року (а.с. 11-12).
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 березня 2004 року, ухвалено стягувати аліменти з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 27 лютого 2004 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 квітня 2018 року змінено спосіб та розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , з 1/4 частини його заробітку на 1200 грн щомісячно, але не менше 50% мінімуму доходів громадян, починаючи з 23 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 27-29).

Згідно з договором 55/250м про підготовку фахівця з повною вищою медичною освітою від 17 серпня 2017 року, ОСОБА_1 є студенткою вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» (а.с. 13-21).

За статтею 1 Договору, предметом договору є надання освітньої послуги, а саме: підготовка фахівця з вищою медичною освітою за денною формою навчання на базі Університету, впродовж шести років навчання, за другим магістерським рівнем, з присвоєнням кваліфікації «Лікар» за спеціальністю «Медицина».

Відповідно до п. 5.2. ст. 5 Договору, загальна вартість освітньої послуги за весь час навчання становить 156 000 грн, вартість якої за рік навчання становить 26 000 грн.

Згідно з довідкою № 475 від 25 лютого 2021 року, Буковинським державним медичним університетом ОСОБА_1 про те, що вона є студенткою 4 курсу, 2020-2021 навчальних років, навчається на денній формі навчання за контрактом, спеціальність «222 - медицина (магістр)» з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2021 року.

Відповідно до довідки про доходи № 229218 від 05 квітня 2021 року, виданої ОСОБА_3 Рожищенським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, позивач отримує пенсію за віком, її розмір з січня 2021 року по 31 березня 2021 складає 7741 грн. 84 коп.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи, розмір пенсії в період з травня 2020 по квітень 2021 року складає від 1638 по 1769 грн в місяць.

Відповідно до медичної документації відповідач ОСОБА_2 систематично декілька разів на рік проходить лікування в умовах стаціонару в медичних закладах, йому протипоказана важка фізична праця в несприятливих метеоумовах.

Водночас, суд відхиляє твердження позивача про надання утримання матері та дочці від другого шлюбу, оскільки на підтвердження даних обставин належних та допустимих доказів не надано.

Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання та стягнення додаткових витрат.

Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Таким чином, суд встановив, що відповідач має групу інвалідності, потребує постійного систематичного лікування як вбачається із медичної документації, що позбавляє його можливості працевлаштуватись на повноцінну роботу, тобто позбавляє його можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки.

Крім того, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17.

Вказаними вище правовими нормами не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати на повнолітню дочку, а передбачають наявність у батька лише аліментного зобов`язання.

Окрім цього, з відповідачем не було погоджено витрати на навчання позивача, а також суд приймає до уваги, що мама позивача самостійно надала згоду на навчання дочки - позивача на платній основі, не отримавши погодження від відповідача.

Отже в цій частині позовні вимоги також до задоволення не підлягають.

У відповідності до частини 7 статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивачу якого звільнено від сплати судового збору у задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку, що у відповідності до статті 141 ЦПК України, судові витрати, компенсуються за рахунок держави.

На підставі ст.ст. 180 - 182, 191, 198 - 200 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Волинського апеляційного суду який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повне судове рішення складене 11.06.2021