ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7611/21Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/688/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Тернопільського апеляційного суду цивільну справу № 607/7611/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду (поставновлену суддею Позняком В.М., повний текст якої складено 29 квітня 2021 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (надалі - ГУНП в Дніпропетровській області) про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року справу передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Дніпропетровської області.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом позову по даній справі є оскарження постанови начальника відділу поліції аеропорту Дніпровського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Бельмаса О.В. про накладання на позивача адміністративного стягнення. Зазначає, що правила альтернативної підсудності поширюються також і на осіб, яким завдано моральну шкоду у зв`язку з незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У зв`язку з викладеним, просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін по справі до суду не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про передачу справи на розгляд іншого суду розглядаються судом апеляційною інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська Дніпропетровської області, суд першої інстанції виходив з того, що накладаючи адміністративне стягнення на позивача начальник відділу поліції аеропорту Дніпровського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції Бельмас О.В. не діяв як орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, орган прокуратури або суду, а тому справа підлягає розгляду саме Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська Дніпропетровської області. Суд у своїй ухвалі послався на положення ст.27, п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Так, згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ст.23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно достатті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання (місцезнаходження) відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом, визначеним в ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.4 ст.28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дане положення встановлює правила підсудності на вибір позивача - альтернативної підсудності.

Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, проте, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів. Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до ГУНП в Дніпропетровській області та просив стягнути з відповідача в його користь 200000 грн. моральної шкоди, завданої йому у зв`язку із винесенням начальником відділу поліції аеропорту Дніпровського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП, яка в подальшому була скасована судом.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Головне управління Національної поліції в Дніпропеторавські області знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро вул.Троїцька, 20-а, що територіально відноситься до Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська Дніпропетровської області.

Разом з тим встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивач, скориставшись правилом альтернативної підсудності, обґрунтовано звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за місцем реєстрації позивача, що узгоджується з положеннями ч.4 ст. 28 ЦПК України.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, на зазначене вище увагу не звернув, що призвело до безпідставної передачі справи на розгляд Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська Дніпропетровської області.

Колегія суддів вважає передчасним висновок суду про те, що накладаючи адміністративне стягнення на позивача начальник відділення поліції не діяв як орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність досудове розслідування, орган прокуратури або суду, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Начальник відділу поліції аеропорту Дніпровського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції Бельмас О.В. є працівником ГУНП в Дніпропетровській області, який наділений повноваженнями накладати адміністративні стягнення та притягати до адміністративної відповідальності.

ГУНП в Дніпропетровській області є структурним (відокремленим) підрозділом Національної поліції України.

Згідно п.2 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вбачається, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Отже, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зокрема щодо правових наслідків закриття справи про адміністративне правопорушення у формі виникнення права на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу посадовою особою органів Національної поліції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 397/1745/14-ц (61-19515св18).

З огляду на викладене, судом першої інстанції належним чином даних обставин не з`ясовано, оцінку їм не надано, передача справи на розгляд Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська Дніпропетровської області із зазначених в ухвалі суду підстав не ґрунтується на вимогах закону та порушує права позивача, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для передачі справи на розгляд Бабушкінському районному суду міста Дніпропетровська Дніпропетровської області.

Таким чином, висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення необгрунтованої ухвали.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала судді підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 09 червня 2021 року.

Головуючий

Судді