Номер провадження 2/754/651/21 Справа №754/4182/20
31 травня 2021 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Скрипки О.І.
при секретарі Моторенко К.О.
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про зобов`язання усунути перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про зобов`язання усунути перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 20.03.2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05.07.2019 року. Від даного шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як зазначає позивач, після розірвання шлюбу згідно рішення Деснянського районного суду м.Києва від 18.10.2019 року визначено місце проживання дитини разом з матір`ю - відповідачем ОСОБА_3 . Відповідач усіляко чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, не допускаючи його до дитини під різними приводами, обмежуючи його право приймати участь у вихованні дочки. Він любить свою дочку і вважає своїм батьківським обов`язком приймати активну і безпосередню участь в її вихованні, забезпеченні дитини батьківською турботою та піклування про її фізичний і духовний розвиток. Відповідач перестала відповідати на телефонні дзвінки, ігнорує обговорення про навчання, виховання, оздоровлення та відпочинку дитини. Через протиправну поведінку відповідача дитина обділена увагою і турботою рідного батька, а тому він бажає обрати такий графік зустрічей з дитиною, який не порушить режиму її дня, не відриває її від нормального, звиклого для дитини середовища, не заважає нормальному існуванню, що в свою чергу не створюватиме для дитини жодного морального, емоційного чи психологічного тиску. Його безпосередня участь у вихованні дочки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечити виконання його батьківських прав, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, зобов`язати відповідача усунути йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також визначити йому спосіб участі у спілкуванні та вихованні доньки за наступним графіком: кожного вівторка та четверга з 15.00 год. до 18.00 год., а також кожної суботи з 16.00 год. до 18.00 год. в присутності матері.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 03.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
15.09.2020 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача ОСОБА_2 , в якому він зазначає про те, що в липні 2020 року з листа Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 25.06.2020 року стало відомо, що відповідач з дитиною мешкають в АР Крим, що протирічить загальноприйнятим нормам та деклараціям, негативно вливає на психологічний та психічний розвиток дитини. При цьому, відповідач не повідомила його про такий виїзд. Позивач був змушений звернутись до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення в зв`язку з вивезенням відповідачем їх спільної дитини, правоохоронними органами здійснюється досудове розслідування за його заявою. 06.08.2020 року він подав клопотання до Деснянського ГУ НП в м.Києві в порядку ч.7 ст.184 та ст.255 КУпАП щодо необхідності складання протоколу про вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.184 КУпАП, відповіді на даний час не отримано. Позивач висловлює свою готовність зустрічатись з дитиною як на підконтрольній території України, так і на території тимчасово окупованих території України, якою в тому числі являється і територія АР Крим, так як не бажає залишати свою дитину без належної батьківської уваги та піклування.
20.11.2020 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача ОСОБА_2 .
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Деснянського районного суду м.Києва, однак остання до судового засідання не з`явилася, про наявність поважних причин для цього суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направила, відзиву на позовну заяву не надала.
Суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала до суду листа, в якому зазначила, що питання надання висновку щодо визначення способу участі тому з батьків, хто проживає окремо, не знаходиться у компетенції служби у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, просила розглянути справу в її відсутність та постановити рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини.
Враховуючи обставини справи, з урахуванням положень ст.19 СК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи - Служби у справах дітей та сім"ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно та всебічно дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.03.2013 року, який розірвано рішенням суду від 05.07.2019 року.
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 18.10.2019 року визначено місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю - відповідачем по справі.

Крім того, відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 24.04.2020 року № 10223-1319 повідомлено, що з листа ОСОБА_3 , який 29.01.2020 року надійшов до Служби, вбачається, що малолітня дитина проживає разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 , навчається в Муніціпальному загальноосвітньому закладі «Залізнична середня загальноосвітня школа» Бахчисарайського району АР Крим в першому класі.

Також, позивачем та його представником направлені заяви до правоохоронних органів з приводу неправомірності дій відповідача щодо вивезення дитини, триває досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ст.356 КК України.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як визначено ст.ст.150, 151 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правих норм, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача усунути йому перешкоди у спілкуванні з дочкою підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Вирішуючи позовні вимоги про визначення участі батька у вихованні малолітньої дитини, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.ч.4, 5, 6 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Позивачем у позові в якості третьої особи зазначено Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, якою надано відповідь про те, що надання висновку щодо визначення способу участі тому з батьків, хто проживає окремо, не знаходиться у компетенції служби. Згідно вимог ЦПК України суд не має права залучати до участі третіх осіб з власної ініціативи для отримання будь-яких документів. З жодними клопотаннями про залучення до участі у справі іншого органу опіки з метою отримання висновку сторона позивача не зверталась.

Відсутність висновку органу опіки, обов`язковість якого прямо передбачена СК України у даній категорії справи, на час розгляду справи унеможливлює задоволення позовних вимог.

Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд не вбачає можливості задовольнити позовні вимоги в частині визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 19, 141, 150, 151, 153, 157-159 Сімейного Кодексу України, статтями 7, 10, 76, 81, 133, 244-245, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: