Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3846/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді - Рішко Г.І., секретарі судового засідання Стрижак О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: державний нотаріус Виноградівської нотаріальної контори, Фанчиківська сільська рада Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

06.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівської нотаріальної контори Боричок К.В., Фанчиківська сільська рада Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_7 заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті своїй онучці ОСОБА_1 .

Разом з спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внучка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані, але проживаючі за іншими адресами: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2013 року проживає по АДРЕСА_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який з 2000 року проживає по АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач, право на обов`язкову частку спадщини має дружина спадкодавця ОСОБА_2 , однак остання від спадщини відмовилась .

Позивач ОСОБА_1 вважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_7 та і надалі продовжує проживати в спадковому будинку, утримує його, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну ділянку.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності на спадкове майно позивач зверталася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріуса, однак, держаний нотаріус Боричок К.В. надала письмову відмову № 179/01-16 від 29.09.2020 року, мотивуючи тим, що спадкоємцем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Позивач звернулася в суд з позовними вимогами, щодо визнання за нею права власності на 4/5 частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом та просить 1/5 частку спадкового майна визнати за ОСОБА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просив такі задоволити з підстав наведених у позові (а.с. ).

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилися, про час, місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали до суду заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення таких.

Представники третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст. 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача дідусь ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.17).

ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34).

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_7 , стверджуються: свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (видане виконкомом Забрідської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 02.09.1999 серії НОМЕР_2 ), де мамою дитини записана ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,- дочка померлого ОСОБА_7 та свідоцтво про народження матері позивача, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , видане Фанчиківською сільською Радою Виноградівського району серії НОМЕР_3 видане 25.11.1977 року, де батьком дитини записаний (спадкодавець, дідусь Позивача) ОСОБА_7 . 21.03.2016 мати позивача ОСОБА_8 вийшла заміж за ОСОБА_9 та змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 , що свідчить свідоцтво про одруження (повторне) серії НОМЕР_4 , видане Виконкомом Фанчиківської сільської ради Виноградівського району 21.03.2013 року(а.с.20-22).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.37). Спадковий будинок з надвірними спорудами (дворогосподарство) по АДРЕСА_1 , був зареєстрований за померлим, ОСОБА_7 , що стверджується записом господарської книги №8 за особовим рахунком № НОМЕР_5 (довідка №716, видана виконавчим комітетом Фанчиківської сільської ради від 05.11.2020) та технічним паспортом на житловий будинок виданий 20.05.1991 року Виноградівським РБТІ (а.с. 23-31, 37).

За життя ОСОБА_7 заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті своїй онучці ОСОБА_1 , що стверджується заповітом, який нотаріально посвідчено виконавчим комітетом Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, 05.09.2014 та зареєстровано в реєстрі за №176, станом на 03.09.2020 зазначений заповіт не змінено і не скасовано (а.с.18).

Разом з спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внучка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та зареєстровані, однак проживаючі за іншими адресами: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2013 року проживає по АДРЕСА_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який з 2000 року проживає по АДРЕСА_1 (а.с.33-38).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У встановлений законом шестимісячний строк відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не зверталися до нотаріуса або до уповноваженої посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування у сільському населеному пункті із заявою про прийняття спадщини, або із заявою про відмову від її прийняття, а отже у відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України, вважаються такими, що не прийняли її (а.с.49,51).

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_7 , продовжує проживати в спадковому будинку та утримує його (а.с.33, 35).

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності на спадкове майно позивач зверталася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріуса, однак, держаний нотаріус Боричок К.В. надала письмову відмову на вчинення нотаріальних дій № 179/01-16 від 29.09.2020 року мотивуючи тим, що спадкоємцем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с.32).

Дружина спадкодавця ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку спадщини, однак остання від спадщини відмовилась ( а.с. 51, 53).

Позовна вимога позивача, щодо визнання права власності в розмірі 1/5 частки спадкового майна за відповідачем ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки остання відмовилась від спадкового майна, з позовом про прийняття такого в суд не зверталася.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї".

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині вимоги - про визнання права власності за ОСОБА_2 в розмірі 1/5 частки спадкового майна (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) слід вімовити, в іншій частині враховуючи встановлені обставини, які вказують на те, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину в розмірі 4/5 частки спадкового майна слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , право власності на 4/5 спадкового майна будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийГ. І. Рішко