Провадження № 2/734/337/21 Справа № 734/260/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 червня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Бузунко О.А.,

при секретарях - Галюк Л.В., Ринви Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Пономаренко С.П.,

Ситого А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього: ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

із позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до суду звернулась ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у справі, ОСОБА_1 , є бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є її рідним онуком та проживає спільно із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 знаходиться на утриманні бабусі ОСОБА_1 та вихованням ОСОБА_3 займається виключно ОСОБА_1 . Батьками ОСОБА_3 є: мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батько - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 проживає постійно за вказаною адресою, а ОСОБА_4 періодично з`являється за вказаною адресою, може проживати з іншими чоловіками.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі, однак 21 червня 2011 року розлучились. 14 лютого 2017 року ОСОБА_4 одружилась із ОСОБА_6 , та відповідно змінила прізвище із ОСОБА_4 на ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зловживають спиртними напоями та абсолютно не цікавляться життям та розвитком дитини, не надають жодної фінансової допомоги, фактично самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується висновком органу опіки та піклування затвердженим рішенням виконавчого комітету Козелецької селищної ради.

ОСОБА_1 піклується про свого онука - ОСОБА_3 , виховує та намагається влаштувати його життя. Фактично ОСОБА_3 проживає та перебуває на утриманні ОСОБА_1 близько п`яти років.

ОСОБА_1 має намір позбавити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 батьківських прав. ОСОБА_3 також цього прагне, оскільки не відчуває батьківської турботи та вважає, що не потрібен ні своїй матері ні своєму батькові, оскільки вони не виявляють бажання навіть спілкуватись з дитиною.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 11 березня 2021 року.

11 березня 2021 року відповідачі в судове засідання не з`явилися, з огляду на що розгляд справи було відкладено до 31 березня 2021 року.

31 березня 2021 року до суду з`явилася відповідач ОСОБА_4 , проте повідомила суду, що не ознайомлена з матеріалами справи і просила відкласти розгляд справи. З огляду на клопотання відповідача ОСОБА_4 та неявку відповідача ОСОБА_5 , проведення підготовчого судового засідання відкладено до 13 квітня 2021 року.

13 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_4 , після роз`яснення права надати докази на підтвердження факту не ухилення він виконання батьківських обов`язків, просила надати їй додатковий час для подачі до суду відповідних доказів. З огляду на клопотання відповідача ОСОБА_4 та неявку відповідача ОСОБА_5 , проведення підготовчого судового засідання відкладено до 28 квітня 2021 року.

Протокольною ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 травня 2021 року /відповідачі в судове засідання не з`явилися/.

17 травня 2021 року представник позивача до суду не з`явився подавши клопотання про відкладення розгляду справи; відповідачі в судове засідання не з`явилися, з огляду на що розгляд справи відкладено до 27 травня 2021 року.

27 травня 2021 року відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, суд почав розгляд справи, а в подальшому відклав його до 09 червня 2021 року.

09 червня 2021 року учасник процесу до суду не зявилися.

Від представника позивача, позивача, ОСОБА_3 , представника третьої особи надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Причини неявки до суду відповідачів невідомі.

27 травня 2021 року позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Представник третьої особи в судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав.

ОСОБА_3 також просив суд задовольнити позов бабусі та позбавити батьківських прав його батьків, так як вони взагалі не приймають участі у його вихованні, його життям взагалі не цікавиться. Він понад шість років проживає з бабусею, рідним дядьком та його цивільною дружиною. До цього часу він проживав разом із мамою - ОСОБА_4 , а коли мама вийшла заміж за ОСОБА_4 , то їй стало байдуже і він переїхав жити до бабусі. Мама дуже рідко спілкується з ним, інколи може зателефонувати. Він востаннє маму бачив на суді. Мама участі в його житті не приймає ніякої. З днем народження вітала його по телефону. Зловживає спиртними напоями. Із ОСОБА_5 спілкувався та бачив дуже давно. Участі в його вихованні він не приймає, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, раніше застосовував до нього силу.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 21 червня 2011 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано, актовий запис № 43.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 14 лютого 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружилась із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_4 , дружини - ОСОБА_4 , актовий запис № 10.

Відповідно до довідки Козелецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, виданої ОСОБА_3 , він навчається в 11 класі індивідуальної форми навчання (педагогічний патронаж) Козелецької ЗОШ І-ІІІ ст. № 2.

Відповідно до довідки Козелецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2, виданої ОСОБА_3 , учню 11 класу індивідуальної форми навчання (педагогічний патронаж) Козелецької ЗОШ І-ІІІ ст. № 2, його мати ОСОБА_4 не займається вихованням дитини, не забезпечує матеріально (зі слів дитини та родичів), проживає в м. Бровари, а син - у Козельці.

У минулому 2019 - 2020 навчальному році двічі приходила до школи, цікавилась, як навчається її син.

У цьому 2020-2021 навчальному році класний керівник ОСОБА_15 спілкувалась по телефону з приводу оформлення документів у військкомат. Сама мама жодного разу не телефонувала і не приходила.

Батько ОСОБА_5 до школи жодного разу не з`являвся, навчанням дитини не цікавиться.

ОСОБА_3 проживає разом з сім`єю дядька ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_1 та з бабусею в АДРЕСА_3 . Бабуся й дядько займаються вихованням хлопця, забезпечують його матеріально.

Відповідно до довідки від 12 лютого 2021 року, виданої за підписом заступника начальника ЦНАП, ОСОБА_3 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 247 від 16 квітня 2021 року, яка видана ОСОБА_3 , який отримує соціальну допомогу як дитина з особливими потребами (ДЦП) з 21 квітня 2015 року по 22 квітня 2020 року. Мама дитини не з`явилася для подальшого продовження отримання дитиною соціальної допомоги.

Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

06 січня 2021 року виконавчим комітетом Козелецької селищної ради Чернігівської області винесено рішення № 37-2/VIII «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ».

Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено наступне.

Органом опіки та піклування розглянуто документи надані гр. ОСОБА_1 , щодо невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано, про що свідчить про розірвання шлюбу. ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про шлюб.

3i слів ОСОБА_1 неповнолітнім внуком ОСОБА_3 батьки не займаються, фактично само ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбуються про фізичний i духовний розвиток дитини, не цікавляться здоров`ям, не надають матеріальної допомоги, чим порушують ст.ст. 150,152 Сімейного Кодексу України. Весь цей час хлопчик проживає та виховується бабусею та тіткою.

Начальник відділу соціального захисту населення селищної ради - ОСОБА_19 повідомила, що дійсно батьки ОСОБА_3 дитиною не займаються, зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, ухиляються від виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_3 - дитина з особливими потребами, але нажаль батьки в травні місяці 2020 року не продовжили групу інвалідності.

ОСОБА_15 - класний керівник ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_3 в даний час проживає у бабусі ОСОБА_1 , яка забезпечила необхідним приладдям, одягом, взуттям та створила необхідні умови для навчання.

З метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року, визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81, ЦПК України, на підтвердження того, що відповідачі байдужливо ставляться до дитини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовкою до самостійного життя, не сприяють у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування (особливо судом до уваги береться інформація, що, окрім батьків, як законних представників неповнолітнього, ніхто інший не може брати участь у вирішенні питання щодо інвалідності ОСОБА_3 ), не забезпечують харчуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток.

Відповідачі не надали суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з їх боку щонайменшої батьківської турботи.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачів у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачами та дитиною фактично відсутній, відповідачі не виявляють до своєї дитини батьківського піклування, його не відвідують, долею дитини не цікавляться.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дитини, не забезпечують законних прав дитини на нормальні умови життя, також жодним чином не приймають участі в житті дитини, не цікавляться його життям, та не приймають участь у його вихованні.

За таких обставин суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами, як батьками дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Окрім цього, відповідачі не позбавлені права, у разі зміни ставлення до своїх обов`язків щодо виховання дитини звернутися до суду з позовом про поновлення в батьківських правах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 166, 180, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього: ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 454,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 454,40 грн.

Роз`яснити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав також неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Роз`яснити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , що з відповідачів можуть стягуватися аліменти на утримання неповнолітньої дитини за позовом про стягнення аліментів.

Відомості про учасників провадження:

ОСОБА_1 : місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце постійного проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 : АДРЕСА_2 .

Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, смт Козелець, Чернігівський район, Чернігівська область, вул. Ф. Сидорука, 9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко

Повний текст рішення складений 10 червня 2021 року.