г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1164/20
Номер провадження 2/213/55/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нестеренка О.М.,

секретар судового засідання - Стаматова А.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить визначити їй додатковий строк - три місяці з моменту набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування пред`явлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 і після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.1994. Зазначила, що інших спадкоємців після смерті матері немає, вона є єдиною спадкоємицею, тому вона з метою оформлення права власності на спадкову квартиру звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право за законом на спадкову квартиру, але 12 лютого 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки нею пропущений строк для прийняття спадщини.

Зазначила, що строк пропущений нею з поважних причин, оскільки після смерті матері погіршився стан його здоров`я, тривалий час був підвищений тиск, боліло серце, і вона вимушена була пройти курс стаціонарного лікування в Апостолівській районній лікарні.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 18.05.2020, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

В підготовчому засіданні 04 червня 2020 року судом витребувано докази у справі копію спадкової справи та інформації щодо спадкоємців.

Ухвалою суду від 31.07.2020 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.08.2020.

27 серпня 2020 судом залучено в якості третьої особи у справі ОСОБА_2

21.10.2020 за клопотанням представника ОСОБА_2 витребувано докази щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 21.12.2020 замінено відповідача Територіальну громаду в особі виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради на належного відповідача ОСОБА_2 та виключено її з числа третіх осіб у зазначеній справі.

Відповідач відзив на позов не подала, але її представник - адвокат Романенко О.С. надала клопотання, в якому просить визнати неналежними докази щодо поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, зокрема копії виписки із історії хвороби останньої та довідки про перебування позивача на стаціонарному лікуванні, посилаючись на те, що у сторони відповідача виникли сумніви щодо достовірності вказаних документів, зокрема щодо виписки з історії хвороби № 354/1126, так як вона посвідчена печаткою КП «Апостолівська центральна районна лікарня» ДОР», хоча на час лікування ОСОБА_5 і складання виписки з історії хвороби даний лікувальний заклад мав назву Комунальний заклад «Апостолівська центральна районна лікарня» ДОР», організаційно - правова форма якого була змінена 16.01.2020 року, про що містяться відомості в ЄДРПОУ. Крім того, зазначила, що форма виписки з історії хвороби не відповідає діючій на сьогодні формі, оскільки Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 за № 110 затверджено форми первинних облікових документів, зокрема форма медичної карти стаціонарного хворого. Дана форма є обов`язковим документом, який ведеться в усіх закладах охорони здоров`я, які надають стаціонарну допомогу.

До того ж, просила врахувати, що на ухвалу суду про витребування доказів від КП «Апостолівська центральна районна лікарня «ДОР» надіслало інформацію, згідно з якою в період з 25.08.2019 по 08.09.2019 позивач не перебувала на лікуванні у зазначеному медичному закладі.

Вважає, що достовірність вказаних документів має вагоме значення для ухвалення рішення у справі, однак оскільки відомості надані Позивачем щодо її перебування на стаціонарному лікуванні, які містяться в довідці та виписному епікризі були спростовані відомостями, наданими КП «Апостолівська центральна районна лікарня «ДОР», надані позивачем докази є недостовірними.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися.

Представник позивача надіслав заяву про відкладення розгляду справи та про виклик в наступне судове засідання свідків.

Від представника відповідача адвоката Романенко О.С. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій вона зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, в їх задоволенні просила відмовити, також просила задовольнити її клопотання про визнання доказів неналежними. Також просила суд вважати чисельні клопотання представника позивача про відкладення судових засідань зловживаннями процесуальними правами.

Ознайомившись із заявами представників сторін, суд вважає за можливе не відкладати судове засідання у справі, оскільки з матеріалів справи видно, що у справі призначалося 9 судових засідань (включаючи 2 підготовчих), в жодне з яких ані позивач, ані його представник не з`явились. При цьому представник позивача чотири рази надавав суду клопотання про відкладення розгляду справи, але жодне з них не було підтверджено доказами неможливості його участі або участі позивача у розгляді справи. Щодо останнього клопотання, яке представник позивача мотивує необхідністю виклику свідків в судове засідання, суд зауважує, що воно подано з пропуском строку, визначеного ч.3 ст.91 ЦПК України для заявлення такого клопотання, а тому задоволенню не підлягає. До того ж, суд розцінює таке клопотання як намагання сторони позивача зайвий раз відкласти судове засідання, оскільки причину, яка не дозволила б представнику позивача забезпечити явку свідків до суду раніше, в інші судові засідання, або навіть у призначену дату, ним також не вказано. Оскільки представник позивача від самого початку почав брати участь у справі, і з того часу відповідного клопотання ним не заявлялось, інших доказів в обґрунтування поважності причин неявки ним не було надано, суд розцінює неявку представника позивача в судове засідання, як зловживання процесуальними правами, і, керуючись положеннями п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, згідно з яким якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та їх представників на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані сторонами та витребувані за клопотанням представника відповідача докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_7 є дочками ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження та про шлюб кожної із них /а.с.34, 37, 96-97/.

На підставі договору купівлі-продажу, укладеного 25.10.1994 між ОСОБА_9 та з однієї сторони, та ОСОБА_4 з другої сторони, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано в Криворізькому БТІ 01.11.1994 за № 279 /а.с.39-41/.

Належність вказаної квартири ОСОБА_4 підтверджено також довідкою КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 25.11.2019 /а.с.78/.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого Інгулецьким районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 02.04.2019 серія НОМЕР_1 /а.с.38/.

Після смерті ОСОБА_4 нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори 26.06.2019 була заведена спадкова справа за заявою відповідача у справі ОСОБА_2 /а.с.62/.

З матеріалів наданої суду спадкової справи вбачається, що 12.02.2020 до нотаріальної контори надійшла заява від позивача у справі ОСОБА_3 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 /а.с.61/.

Постановою нотаріуса від 12.02.2020 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України /а.с.42, 86/.

Згідно з витребуваної судом за клопотанням представника позивача копією спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , за життя остання заповіту не складала, спадкові договори відсутні /а.с.67/.

Інформацію стосовно прийняття спадщини за законом будь-якою іншою особою після смерті ОСОБА_4 , або щодо видачі свідоцтва про право на спадщину матеріали спадкової справи не містять.

Отже, оглянутими судом матеріалами спадкової справи судом встановлено, що позивач є не єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини звернулися два спадкоємця однієї черги позивач у справі ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 /а.с.61/.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно за спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено положеннями ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 цієї статті якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав відлік відповідно з дати її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з врахуванням положень ч.2 ст.1270 ЦК України на день звернення позивача до нотаріуса з відповідною заявою (05.02.2020), сплинув.

З огляду на те, що позивач через свого представника подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері з порушенням строку, встановленого ст.1270 ЦК України, постановою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері їй було відмовлено /а.с.42/.

Згідно зі ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку та строків прийняття спадщини, а також можливості визначення додаткового строку для її прийняття.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.24) роз`яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач на підтвердження поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини надала копію довідки КП «Апостолівська центральна районна лікарня» ДОР» та копію виписки з історії хвороби цієї лікарні, про те, що вона в період з 25.08.2019 по 08.09.2019 знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні /а.с.43-44/.

Водночас, на ухвалу суду про витребування доказів вказаним медичним закладом надіслана інформація, згідно з якою відповідно до архівних медичних документів лікарні ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні в період з 25.08.2019 року по 08.09.2019 року не перебувала /а.с.135/.

Крім того, суд погоджується з запереченнями представника відповідача про те, що позивачем в якості доказу поважності причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори надана виписки з історії хвороби, форма якої не відповідає формі, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 за № 110, яка передбачає ведення медичної карти стаціонарного хворого, і що надані позивачем докази є недостовірними.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищезазначене, суд не може розцінювати копії наданих позивачем документів щодо перебування її на лікуванні належними доказами, що підтверджують поважність причин пропуску позивачем строку звернення до нотаріуса.

Інших доказів поважності причин такого несвоєчасного звернення до нотаріальної контори з питанням прийняття спадщини стороною позивача суду не надано, відповідач та її представник проти задоволення позову заперечують, а тому суд вважає, що між сторонами існує спір щодо спадкового майна. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає, що витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 228-229, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_10 АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Верхуша Я.С. 50074, м. Кривий Ріг, вул. Героїв-підпільників, 17, прим. 12;

Відповідач: ОСОБА_11 АДРЕСА_3 ;

Представник відповідача: адвокат Романенко О.С. АДРЕСА_4 .

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено в судовому засіданні 02.06.2021.

Повне рішення складено 07.06.2021.

Суддя О.М. Нестеренко