ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4685/21 Справа № 199/1718/21 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, де заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви зазначила, що заявник перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 2016 по 2018 року, але через агресивну поведінку ОСОБА_4 та часті випадки домашнього насилля по відношенню до неї та дітей вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу.

У вересні 2018 року шлюб між ними було розірвано та спільно вони не проживають з травня 2018 року, але насильство над нею та її сім`єю не припинилося.

ОСОБА_5 чоловік почав переслідувати заявника та її неповнолітню дочку ОСОБА_6 2006 року (дочка від першого шлюбу), останню неодноразово очікував біля школи, погрожував, нецензурно висловлювався на її адресу у присутності її однокласників. Також, погрожував забрати спільну дитину ОСОБА_7 , 2016 р.н., неодноразово були погрози фізичною розправою по телефону, неодноразово писав нецензурні погрози на заборі бабусі заявника.

Як зазначається у заяві, після розірвання шлюбу колишній чоловік декілька разів скоював на заявника напади та по факту цих нападів вона писала заяви до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ГУНП; відомості за трьома заявами внесені до ЄРДР.

Заявник також вказує, що її справа мала резонанс, її історію було оприлюднено на телевізійному каналі СТБ у програмі «Один за всіх», під час відзняття відеоматеріалу, з малолітнім ОСОБА_8 працювала психолог ОСОБА_9 і надала звіт з оцінкою психологічно стану ОСОБА_8 , де зауважила, що дитина є потерпілою від психологічного насилля, також надала рекомендації стосовно виводу дитини із психотравми.

В серпні 2020 року заявник зверталась до КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» та у процесі діагностування дитини, було встановлено, що дитина має глибоку психотравму, яка у подальшому може стати на заваді нормальному гармонійному розвитку.

Фактично дитина була визнана потерпілою від домашнього насилля.

У рекомендаціях, що були надані спеціалістами КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги», практичним психологом ОСОБА_10 та соціальним педагогом ОСОБА_11 , окрім іншого, були надані рекомендації обмежити спілкування хлопчика з батьком ОСОБА_2 через небезпеку травматизації дитячого психоемоційного стану.

На деякий час ОСОБА_12 не турбував заявника та її родину, не цікавився сином взагалі, та з 24.12.2020 року він знову почав приїжджати та створювати конфлікти і сварки, чим знову почав психологічно тиснути на заявника та її родину.

06.01.2021 року ОСОБА_12 приїхав до сина та вчинив сварку у присутності дітей, кричав та нецензурно висловлювався у бік заявника та її матері ОСОБА_13 . Поведінка його була вкрай агресивна. Того ж дня заявник написала заяву до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ДВП ГУНП у Дніпропетровській області, де просила надати терміновий заборонний припис, але її заяву проігнорували.

Враховуючи вищевикладене, заявниця просила суд видати обмежувальний припис Нашаш ОСОБА_14 на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо наближення на 500 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 а саме:

- СЗО № 64, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 місце навчання ОСОБА_6

- АДРЕСА_2 адреса помешкання моєї бабусі ОСОБА_15 1940 р.н.

- АДРЕСА_3 місці проживання (перебування) ОСОБА_1 та членів її родини,

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_16 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними;

- ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с.1-6).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису (а.с.39-40).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права (а.с.42-44).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви заявником додані письмові докази, зокрема, витяги з ЄРДР №0001477 від 02.08.2018 (№2 заява від 24.10.2018 ) за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України; №0000045 від 04.01.2019 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України та №0001138 від 03.07.2019 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до яких інформацію внесено до ЄРДР за заявами ОСОБА_1 від 02.08.2018 (заявник просила прийняти заходи до невідомої особи, яка спричинила їй фізичний біль), 24.10.2018 (заявник просила вжити заходи до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який спричинив їй тілесні ушкодження), 03.01.2019 (заявник просила прийняти заходи до невідомої особи, яка спричинила їй тілесні ушкодження) та 02.07.2019 (заявник просила прийняти заходи до невстановленої особи, яка спричинила їй фізичний біль).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на Нашаш ОСОБА_14 , а також порядок застосування таких заходів в даному випадку визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України, так як мають місце порушені кримінальні провадження.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Згідно ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана:

1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству";

2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків";

3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків";

4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону).

Відповідно до ч. 10 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" у разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Суд першої інстанції взявши до уваги витяги з ЄРДР, відповідно до яких, до ЄРДР було внесено відомості про те, що заявниця зверталася із заявами до органів поліції, в яких просила вжити заходи до ОСОБА_2 не врахував, що останній не має статусу підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, та його не визнано винним у його вчиненні, а тому суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних справ та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження у справі) до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: