Справа № 137/333/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2021 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження ( з викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Вказує, що при житті, 16 лютого 2011 року ОСОБА_2 зробив заповіт, яким усе своє майно заповів її.

Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з погосподарськими спорудами, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 .

Позивач звернулася до Літинської ДНК для оформлення спадщини, однак набути право власності на спадкове майно в порядку спадкування через нотаріальну контору не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати право власності на вказаний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судове засіданні не з`явився, надав суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Про заочний розгляд справи не заперечує. Судові витрати просить залишити за позивачем.

Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився, надали суду листа про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заявленого позову не заперечують.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.7) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до заповіту (а.с.8) ОСОБА_2 16.02.2011 року на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті на що матиме право за законом, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки заповідає своїй онуці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9) 06.07.2013 року здійснено реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки Літинської селищої ради Вінницького району Вінницької області за №54 від 02.03.2021 р. (а.с.10) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно запису погосподарської книги №2 (2016-2020 роки), особовий рахунок № НОМЕР_1 до дня смерті був власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії технічного паспорту (а.с.11-15) зазначається технічна характеристика житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Архівного витягу з рішення Кулизької сільської ради народних депутатів Літинського району Вінницької області 14 сесії 21 скликання від 24 березня 1994 року (а.с.17) передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку - 0,54 га, яка знаходиться біля хати по АДРЕСА_2 0,50 га і добавка по АДРЕСА_2 - 0,04 га.

Відповідно до довідки Літинської державної нотаріальної контори за №510/02-14 від 02 квітня 2015 року (а.с.18) ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_3 є спадкоємцем за заповітом на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Літинській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №307/2013. Станом на 02 квітня 2015 року свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не видавались.

Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори за №256/02-14 від 05.04.2021 р. (а.с.19) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю документів.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_1 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок, оскільки судом встановлено, що вона є спадкоємицею і має право на оформлення спадщини.

Керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76, 81, 206, 247, 259, 263-268, 315 ЦПК України, ст.328, 1218, 1268 ЦК України, постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м. літ. «А», веранда літ. «а1», ганок, сарай-літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», гараж літ. «Г», погріб літ. «п/Д», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, хвіртка №3, огорожа №4, огорожа №5, криниця №6, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.