ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 636/4822/19

провадження № 22-ц/818/91/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян Арутюн Овсепович, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян Арутюн Овсепович, ОСОБА_2 на дії державного виконавця за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 10 грудня 2019 року, постановлене під головуванням судді Оболєнської С.А., в залі суду в місті Чугуїв Харківської області, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян Арутюн Овсепович, ОСОБА_2 .

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 10 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегяна Арутюна Овсеповича щодо винесення постанови про закінчення виконавчих проваджень за реєстраційними номерами №43036148, №43036229 без виконання судового рішення за виконавчими листами- неправомірними та зобов`язати його прийняти до виконання і виконати рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом встановлено вчинення державним виконавцем певних виконавчих дій, спрямованих на виконання провадження №43036148, №43036229; проте суд дійшов висновку, що такі дії не були спрямовані на повне виконання рішення суду. При цьому ОСОБА_2 вказує, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки дії державного виконавця відповідають вимогам закону.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, просив ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 10 грудня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального надав пояснення до апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 . Зазначив, що з квітня 2014 року на виконанні державної виконавчої служби перебувають виконавчі провадження № 43036148 та №43036229 про зобов`язання ОСОБА_2 за власні кошти привести самовільно реконструйовану будівлю магазину у попередній стан згідно з проектом забудови. За вказаними виконавчими провадженнями здійснено ряд виконавчих дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а 11 листопада 2019 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, щодержавним виконавцем не були вчинені всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження»; з моменту прийняття виконавчого провадження - 23.08.2019 року, до моменту закриття виконавчого провадження державним виконавцем не вчинено жодної виконавчої дії, спрямованої на повне виконання рішення суду. При цьому виконавче провадження не може бути закінчено, якщо не виконано рішення суду, виконання якого гарантується державою.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області знаходилися виконавчі листи № 2-984/2011, видані 15 квітня 2014 року Чугуївським міським судом Харківської області, на виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 квітня 2013 року про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити певні дії (а.с.14-15).

21 квітня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Басковською О.А. на підставі вищевказаних виконавчих листів відкриті виконавчі провадження №43036148 та №43036229, про що винесено відповідні постанови.

Державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 19 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06 травня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено та визнано дії державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області Басковської О.А. неправомірними та такими, що порушують законні права та інтереси заявника. Скасовано постанови державного виконавця від 06 червня 2014 року про закінчення виконавчих проваджень № 43036148, № 43036229, як незаконні, та відновлено виконавчі провадження з примусового виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 квітня 2013 року про зобов`язання ОСОБА_2 вчинити певні дії, у відповідності до вимог статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.27-29).

25 березня 2016 року також проводилась перевірка законності виконавчого провадження Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області, за результатами якої визнана бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Сидоренко О.М. такою, що суперечить вимогам ч.1 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження»; доручено начальнику відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Сидоренку О.М. зобов`язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Сергєєву Т.А. вжити заходів щодо:

-отримання висновку судово-будівельної експертизи №10385 від 27.02.2012 року;

-проекту забудови та інших документів, які необхідні для фактичного виконання рішення суду, тощо.

-вжити заходів щодо залучення до проведення виконавчих дій: СП «Чугуївський ринок», Чугуївську міську раду Харківської області, Інспекцію Державного архітектурно- будівельного контролю у Харківській області, правоохоронні органи з метою забезпечення правопорядку під час виконання виконавчих дій;

-встановлено контроль та строк виконання даного доручення (а.с.30-35).

Постановою заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області Товмасяна А.Е. від 13 серпня 2019 року виконавчі провадження №43036148 та № 43036229 передано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

23 серпня 2019 року винесені постанови про прийняття виконавчого провадження (ВП №43036148, ВП № 43036229) головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегяном А.О. (а.с.16-18).

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян А.О. від 08 листопада 2019 року та від 11 листопада 2019 року виконавчі провадження №43036148, № 43036229 про зобов`язання ОСОБА_2 за власні кошти привести самовільно реконструйовану будівлю магазину у попередній стан згідно з проектом забудови, - закінчені (а.с.20-23) на підставі актів державного виконавця від 13 вересня 2019 року, від 30 жовтня 2019 року та на підставі письмових пояснень боржника та стягувача.

Як на підставу скарги, ОСОБА_1 посилався на те, що з 23 серпня 2019 року у провадженні державного виконавця Барсегян Арутюн Овсеповича знаходилися виконавчі провадження № 43036148 та №43036229 про зобов`язання ОСОБА_2 за власні кошти привести самовільно реконструйовану будівлю магазину у попередній стан згідно з проектом забудови; 11 листопада 2019 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Проте боржник не виконав рішення суду у повному обсязі, а державний виконавець нічого не зробив для їх виконання. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегяна Арутюна Овсеповича щодо винесення постанови про закінчення виконавчих проваджень за реєстраційними номерами №43036148, №43036229 без виконання судового рішення за виконавчими листами та зобов`язати його прийняти до виконання і виконати рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Матеріали справи свідчать про те, що з 23 серпня 2019 року на виконанні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян А.О. знаходяться виконавчі провадження №43036148 та № 43036229 про зобов`язання ОСОБА_2 за власні кошти привести самовільно реконструйовану будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 у попередній стан згідно з проектом забудови (а.с.16-18 т.1).

13 вересня 2019 року державним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт державного виконавця (а.с.90 т.1). З вказаного акту вбачається, що боржник ОСОБА_2 та стягувач ОСОБА_1 досягли домовленості щодо виконання рішень суду. До акту державного виконавця долучені пояснення сторін.

Боржник ОСОБА_2 пояснив, що стягувач буде вважати рішення суду виконаним, якщо він зміцнить зі своєї сторони стіну, не порушивши її цілісності, та заложить частину стіни, яка розібрана, а також підріже 10 см даху, що виступає над його будівлею (а.с.91 т.1).

Стягувач ОСОБА_1 пояснив, що при виконанні боржником своїх зобов`язань, вказаних у поясненнях від 13 вересня 2019 року, він буде вважати рішення суду виконаним (а.с.92 т.1).

30 жовтня 2019 року державним виконавцем повторно здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт державного виконавця (а.с.89 т.1). Зобов`язано сторін виконавчого провадження з`явитися на прийом державного виконавця 31 жовтня 2019 року та надати документи щодо належного виконання рішення суду.

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегян А.О. від 08 листопада 2019 року та від 11 листопада 2019 року виконавчі провадження №43036148, № 43036229 про зобов`язання ОСОБА_2 за власні кошти привести самовільно реконструйовану будівлю магазину у попередній стан згідно з проектом забудови, - закінчені (а.с.20-23 т.1) на підставі актів державного виконавця від 13 вересня 2019 року, від 30 жовтня 2019 року та на підставі письмових пояснень боржника та стягувача.

Разом з тим матеріали справи не місять достатніх доказів того, що виконані всі дії, передбачені законом, з приводу примусового виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 квітня 2013 року у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів, що між сторонами було укладено мирову угоду в процесі виконання рішення, матеріали справи не містять.

Також відсутні докази подання стягувачем заяви про відмову від примусового виконання рішення.

Натомість належних доказів виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 квітня 2013 року боржником ОСОБА_2 суду не надано.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ухвала Чугуївського міського суду Харківської області від 10 грудня 2019 року постановлена з додержанням норм процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 10 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 03.02.2021 року.