Провадження № 22-ц/802/636/21 Категорія: 79 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача: Волинської обласної ради Сидун О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної ради, Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» про визнання незаконним і скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Волинської обласної ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що на виконання рішення Волинської обласної ради №17/14 від 18.12.2017 «Про призначення ОСОБА_1 на посаду генерального директора Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання» між ним та Волинською обласною радою 19.12.2017 було укладено контракт строком до 18 грудня 2020 року.

05 серпня 2020 року розпорядженням №195 голови Волинської обласної ради його звільнено із займаної посади з 06.08.2020 у зв`язку із одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків, на підставі підпункту «г» пункту 21 контракту та п.1 ст.41 КЗпП України.

Вважає своє звільнення незаконним, проведеним з порушенням норм трудового законодавства, оскільки процедура призначення і звільнення керівників комунальних підприємств чітко урегульована нормами діючого законодавства.

Розпорядження про звільнення видане неуповноваженим органом, усупереч Закону України «Про місцеве самоврядування», Регламенту Волинської обласної ради, оскільки дане питання могло бути вирішене лише на пленарному засіданні обласної ради, з урахуванням рекомендації постійної комісії та наданих пояснень керівника, чого дотримано не було, пояснень не відібрано.

Голова Волинської обласної ради, як посадова особа органу місцевого самоврядування не мала права одноособово приймати розпорядження про його звільнення із займаної посади, оскільки відповідно до п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях обласної ради. Пункт 8.3 рішення Волинської обласної ради №11/20 від 11.06.2004 «Про управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області», згідно з яким голові обласної ради доручено в період між сесіями обласної ради за погодженням з профільною комісією обласної ради призначати і звільняти розпорядженням керівників об`єктів спільної власності територіальних громад, суперечить нормам чинного законодавства і не є дорученням Волинської обласної ради, а незаконною переуступкою виключних повноважень ради її посадовій особі.

Також в розпорядженні про звільнення не було зазначено жодного конкретного грубого порушення ним трудових обов`язків, що робить таке розпорядження незаконним та вказує, що Волинська обласна рада звільнила позивача одночасно на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України (з підстав передбачених в контракті) та на підставі п.1 ст.41 КЗпП України одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

Звільнення проведено з пропущенням строків щодо накладення дисциплінарного стягнення та з недотриманням встановленого законодавством порядку звільнення, як однієї з гарантій від незаконного порушення конституційного права особи на працю і оскільки КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради є правонаступником КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради, то поновлення має здійснюватися правонаступником.

У зв`язку із незаконним звільненням йому має бути виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку, що його середньоденний розмір заробітку становить 872,66 грн. (38397,24 грн. /зарплата за попередні 2 місяці/ : 44 робочих дні).

Незаконним звільненням йому завдано і моральну шкоду, яка виразилася у значному психологічному дискомфорті, неспокої і тривозі, душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків та ритму життя, так як на нього звалився шквал критики від пацієнтів, знайомих, мешканців міста і області. Принижено його авторитет, як лікаря і генерального директора лікарні, чим завдано шкоди його діловій репутації. Незаконним звільненням він був позбавлений засобів для існування, оскільки єдиним таким джерелом була заробітна плата.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги (т.1 а.с.162-164), просив:

1) визнати незаконним і скасувати розпорядження голови Волинської обласної ради №195 від 05 серпня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального підприємства «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради;

2) поновити його на посаді генерального директора комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць;

3) поновити з дати звільнення, а саме з 06 серпня 2020 року дію контракту від 19 грудня 2017 року, укладеного між ним та Волинською обласною радою;

4) стягнути з Волинської обласної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

5) стягнути з Волинської обласної ради на його користь 10000 грн. моральної шкоди;

6) стягнути з Волинської обласної ради на його користь 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано розпорядження голови Волинської обласної ради №195 від 05 серпня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради із 06 серпня 2020 року та поновлено з дати звільнення, тобто з 06 серпня 2020 року дію контракту від 19.12.2017, укладеного між Волинською обласною радою та ОСОБА_1 ..

Стягнуто з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь ОСОБА_1 84830 грн. 25 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06 серпня 2020 року по 18 грудня 2020 року.

Стягнуто з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» в дохід держави 848,30 грн. судового збору.

Стягнуто з Волинської обласної ради на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Волинської обласної ради в дохід держави 1681,60 грн. судового збору.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 19198,62 грн. допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач Волинська обласна рада, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач Комунальне підприємство «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» відзив на апеляційну скаргу не подавало.

У судовому засіданні представники відповідачів апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили та просять залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним і скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, поновлення дії контракту, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині стягнення судового збору із Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради із ухваленням у цих частинах нового судового рішення з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що рішенням Волинської обласної ради №17/14 від 18.12.2017 ОСОБА_1 призначено на посаду генерального директора Волинського обласного дитячого територіального медичного об`єднання терміном на 3 роки (т.1 а.с.21).

19 грудня 2017 року між позивачем та Волинською обласною радою укладено контракт строком до 18 грудня 2020 року (т.1 а.с.22-26).

Відповідно до пункту 9 контракту Орган управління майном:

- звільняє Керівника у разі закінчення контракту, достроково за вимогою Керівника, а також у випадку порушень ним законодавства та умов контракту.

У п.19 передбачено умови припинення контракту, зокрема: п.в) з ініціативи Органу управління майном до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 20, 21 цього контракту; п.г) з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом.

Пунктом 21 визначено додаткові підстави припинення та розірвання контракту, не передбачені чинним законодавством, серед яких п.п.«г» - одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником закладу.

Розпорядженням голови Волинської обласної ради від 05.08.2020 № 195 звільнено ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального підприємства «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради з 06.08.2020 у зв`язку із одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків, відповідно до підпункту «г» пункту 21 контракту та п.1 ст.41 КЗпП України (т.1 а.с.27).

Висновки суду першої інстанції та аргументи позивача про його звільнення розпорядженням голови ради у міжсесійний період, що є порушенням вимог п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування» спростовуються наступним.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру».

Районні і обласні ради можуть розглядати і вирішувати на пленарних засіданнях й інші питання, віднесені до їх відання цим та іншими законами (ч.2 ст.43 Закону).

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.ч.1, 10 ст.59 Закону).

Згідно з п.18 ч.6, ч.7 ст.55 цього Закону голова районної, обласної, районної у місті ради вирішує інші питання, доручені йому радою. Голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Рішенням Волинської обласної ради від 11 червня 2004 року №11/20 «Про управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» доручено голові обласної ради в період між сесіями обласної ради за погодженням з профільною комісією обласної ради призначати і звільняти розпорядженням керівників об`єктів спільної власності територіальних громад /п.п.8, 8.3/ (т.1 а.с.87-88).

Разом із тим, пункт 8.3 рішення обласної ради від 11.06.2004 станом на 05.08.2020 (дату розпорядження про звільнення) є чинним, ніким не оспорений і судом не скасований.

Цим рішенням голові обласної ради не делеговані будь-які повноваження, а доручено радою вирішення питання щодо призначення і звільнення розпорядженням керівників об`єктів спільної власності територіальних громад.

З урахуванням наведеного, відповідачем при винесенні розпорядження щодо звільнення позивача не допущено порушень вимог Закону України «Про місцеве самоврядування».

Крім того, аналіз пункту 8.3 рішення Волинської обласної ради від 11 червня 2004 року №11/20 щодо наявності повноважень голови обласної ради на звільнення у міжсесійний період розпорядженням керівників об`єктів спільної власності територіальних громад здійснено Верховним Судом у постанові від 16.09.2019 у справі №161/9532/16-ц (т.1 а.с.239-241).

Разом із тим, зі змісту зазначеного розпорядження вбачається, що воно винесене з урахуванням рекомендації постійної комісії обласної ради з питань соціального захисту населення, охорони здоров`я, материнства та дитинства від 05.08.2020 №59/1.

Із висновку/рекомендації цієї Постійної комісії від 05.08.2020 №59/1 вбачається, що таке рішення прийнято після заслуховування та обговорення інформації ОСОБА_3 заступника керуючого справами начальника відділу з питань управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та землями комунальної власності виконавчого апарату Волинської обласної ради щодо звільнення ОСОБА_1 (т.1 а.с.35).

Пунктами 4.2., 4.3. Положення про порядок призначення та звільнення з посади керівників підприємств, установ, організацій об`єктів спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області, затвердженого рішенням обласної ради від 11 червня 2004 року №11/20 (зі змінами) визначено, що виступити з обґрунтованою пропозицією щодо звільнення з посади Керівника (в тому числі дострокового розірвання контракту) за ініціативою обласної ради може голова обласної ради, директор департаменту, начальник управління обласної державної адміністрації. Для розгляду питання про звільнення Керівника необхідне пояснення Керівника з причин звільнення. Пропозиція щодо звільнення Керівника з посади подається на розгляд відповідної постійної комісії обласної ради (т.1 а.с.69-72).

Відповідач не надав суду доказів, що ОСОБА_4 відноситься до тих суб`єктів, які вправі відповідно до п.4.2. Положення… виступити з обґрунтованою пропозицією щодо звільнення з посади Керівника (в тому числі дострокового розірвання контракту) за ініціативою обласної ради.

Надана представником відповідача апеляційному суду копія Положення про відділ з питань управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та землями комунальної власності виконавчого апарату Волинської обласної ради та посилання на пункт 4 розділу 2 цього Положення, як на право ОСОБА_3 виступити з обґрунтованою пропозицією щодо звільнення з посади позивача відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначений пункт такого права не передбачає. «Готувати матеріали» і «виступити з обґрунтованою пропозицією щодо звільнення» - поняття не тотожні.

Крім того, Постійна комісія винесла рекомендації від 05.08.2020 №59/1, не відібравши пояснень у позивача з причин звільнення.

До позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, у тому числі за п.1 ст.41 КЗпП України у зв`язку із одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків, до застосування якого власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч.1 ст.149 КЗпП України).

Зазначена норма трудового законодавства відповідачем порушена, оскільки від позивача будь-яких пояснень не відбиралося і подати їх не пропонувалося.

Розпорядження про звільнення не містить конкретизації дати та події вчинення позивачем одноразового грубого порушення трудових обов`язків, за яке його звільнено.

Судом встановлено, що порушення, за яке звільнено позивача у серпні 2020 року, мало місце 20 грудня 2018 року.

Строки для застосування дисциплінарного стягнення визначені статтею 148 КЗпП України не пізніше одного місяця з дня його виявлення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порушення застосування цих строків відповідач не обґрунтував.

Ураховуючи наведені обставини, розпорядження голови ради про звільнення позивача є незаконним, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради та поновлення з дати звільнення, а саме з 06 серпня 2020 року дії контракту від 19 грудня 2017 року, укладеного між ним та Волинською обласною радою, апеляційний суд зазначає наступне.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці сьомому статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України)

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я керівником закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 № 1094 цей Порядок визначає механізм проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я. Особливості конкурсу для призначення керівників закладів, які провадять діяльність з надання лише первинної медичної допомоги, можуть визначатися відповідними уповноваженими виконавчими органами управління власника закладу охорони здоров`я.

Відповідний порядок проведення конкурсу затверджено і рішенням Волинської обласної ради від 31.05.2018 №20/32 (т.1 а.с.215-230).

Згідно з частиною четвертою статті 36 КЗпП України в разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Судом встановлено, що Волинською обласною радою прийнято рішення № 28/25 від 12.02.2020 про припинення (реорганізацію) КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради шляхом приєднання його до КП «Волинський обласний перинатальний центр» Волинської обласної ради із визначенням його правонаступником усіх прав КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради /п.п.1, 2/ (т.1 а.с.232-233).

Пунктом 7 цього рішення доручено голові обласної ради вжити заходів щодо попередження генерального директора ОСОБА_1 про його наступне вивільнення з посади генерального директора КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Пунктом 9 цього рішення доручено голові обласної ради перейменувати КП «Волинський обласний перинатальний центр» Волинської обласної ради у КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради.

Виконання п.п.1, 2, 9 прийнятого радою рішення підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.149-151).

Відповідно до укладеного контракту від 19.12.2019 та додаткової угоди від 28.09.2020 генеральним директором КП «Волинський обласний перинатальний центр» Волинської обласної ради, а у подальшому генеральним директором КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради являється ОСОБА_5 (т.2 а.с.26-33).

У суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 повідомив, що на виконання п.7 цього рішення головою обласної ради йому вручено попередження від 13.02.2020 про його наступне вивільнення з посади генерального директора КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у день внесення даних у Єдиний державний реєстр про припинення цієї юридичної особи.

Запис про державну реєстрацію припинення цієї юридичної особи внесено 23.09.2020 (т.1 а.с.151).

З урахуванням наведеного, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про його поновлення на посаді генерального директора КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради та поновлення з дати звільнення, а саме з 06 серпня 2020 року дії контракту від 19 грудня 2017 року, укладеного між ним та Волинською обласною радою.

Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що у випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Оскільки КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради припинено (реорганізовано) шляхом приєднання до КП ««Волинський обласний перинатальний центр» Волинської обласної ради, яке визначено його правонаступником, із подальшим перейменуванням КП «Волинський обласний перинатальний центр» Волинської обласної ради у КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради, з урахуванням попередження позивача про його наступне вивільнення з посади генерального директора КП «Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у день внесення даних у Єдиний державний реєстр про припинення цієї юридичної особи, а запис про державну реєстрацію припинення цієї юридичної особи внесено 23.09.2020, то підстави для поновлення позивача на посаді генерального директора КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради та поновлення з дати звільнення, а саме з 06 серпня 2020 року дії контракту від 19 грудня 2017 року, укладеного між ним та Волинською обласною радою відсутні.

Із додатку до наказу КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради №127-од від 24.09.2020 вбачається, що посаду генерального директора виведено зі штатного розпису станом на 01.10.2020 (т.3 а.с.48-62).

Таким чином, на час розгляду справи судом, з урахуванням встановлених обставин справи, визнанням незаконним та скасування наказу про звільнення позивача, відсутності підстав для поновлення на роботі та поновлення дії контракту, необхідно визначити ОСОБА_1 звільненим за п.1 ст.40 КЗпП України з 30 вересня 2020 року останньої дати до виведення посади зі штату, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.08.2020 по 30.09.2020.

Відповідач не заперечив розмір середньоденного заробітку позивача до його звільнення, який становить 872,66 грн.. За 38 робочих дні (16 днів серпня та 22 дні вересня 2020 року) до стягнення із відповідача КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 33161,08 грн. (872,66 грн. х 38 днів), з утриманням із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів і зборів, а в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розпорядження про звільнення позивача є незаконним.

Визначаючи розмір компенсації у рахунок відшкодування завданої позивачу незаконним звільненням моральної шкоди, суд першої інстанції врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих і професійних відносинах та дійшов обгрунтованого висновку, визначивши таку суму в розмірі 5000 грн..

Також судом вірно визначено розмір судового збору 1681,60 грн., який підлягає стягненню із Волинської обласної ради, з урахуванням задоволення двох позовних вимог немайнового характеру визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та відшкодування моральної шкоди (840,80+840,80).

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним і скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, поновлення дії контракту, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині стягнення судового збору із Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду у цих частинах з ухваленням нового судового рішення.

Клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягає до часткового задоволення, а саме у розмірі 10000 грн..

При цьому судом ураховано положення ст.141 ЦПК України щодо пропорційності задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, як щодо питання поновлення на роботі, так і щодо розміру стягнення середнього заробітку, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10000 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідачу Волинській обласній раді не підлягають відшкодуванню понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки усі три окремі позовні вимоги задоволено, а судовий збір сплачено у мінімально визначеному розмірі.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Волинської обласної ради задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним і скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, поновлення дії контракту, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині стягнення судового збору із Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради скасувати і ухвалити у цих частинах нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним і скасувати розпорядження голови Волинської обласної ради №195 від 05 серпня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання» Волинської обласної ради.

Визначити ОСОБА_1 звільненим за п.1 ст.40 КЗпП України з 30 вересня 2020 року.

Стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради на користь ОСОБА_1 33161 (тридцять три тисячі сто шістдесят одну) грн. 08 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року, з утриманням із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів і зборів.

Стягнути з Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» в дохід держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та в частині стягнення судового збору з Волинської обласної ради залишити без змін.

Стягнути з Волинської обласної ради на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді