Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2643/18

31 травня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю представника відповідача, адвоката - Госедла О.Д.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою та втрат заподіяних інфляцією, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд збільшивши та змінивши позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою та втрат заподіяних інфляцією.

Свої збільшені та змінені позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 одержала від неї в позику гроші в сумі 4000 доларів США, які зобов`язалася віддати в строк до 25.06.2008 року, однак незважаючи на неодноразові звернення з вимогою повернути грошові кошти не реагувала. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2009 року задоволено її позов та стягнуто з відповідача на її користь 4000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент постановлення рішення становило 30800 грн. В подальшому у зв`язку з умисним тривалим невиконанням боржником рішення суду вона була змушена звернутися до суду з метою стягнення процентів за користування позикою. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2016 року задоволено її позов та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на її користь 20121 грн. процентів за користування позикою. На даний час виконавчі листи про стягнення 30800 грн. боргу та 20121 грн. процентів за користування позикою перебувають на виконанні МВ Івано-Франківського ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від сплати боргу та жодних коштів не сплачує.

Просить суд, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь 2810 грн. процентів (3% річних) за користування позикою в період з 16.03.2016 року по 31.03.2019 року, 12 817 грн. 20 коп. інфляційного збільшення боргу за період з 16.03.2016 року по 31.03.2019 року та 8000 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

05.02.2019 року представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Госедлом О.Д. подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в позові в повному обсязі. Крім того, просив стягнути з позивача в користь відповідача понесені судові витрати. Вважає позов безпідставним, поданим з численними помилками і відповідно таким, який не може бути визнаним. Зазначає, що вимоги позивача ОСОБА_1 викладені у позовній заяві є неправомірними, так як підрахунок відсотків зроблений неправильно, оскільки його клієнтка повинна сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 30800 грн., що визначено рішенням Надвірнянського районного суду від 10.04.2009 року. Відповідно, розрахунки 3% річних мають проводитися у гривнях, а не в доларах США, як це зробила позивач. Звертає увагу на те, що позивач вказала неправильний розрахунок, оскільки ввела суд в оману щодо кількості днів та підмінила в розрахунку гривні, які визначені до сплати рішенням Надвірнянського районного суду від 10.04.2009 року на долари США, таким чином істотно завищивши розміри грошових сум до сплати. На його думку, інфляційні втрати можуть бути стягнуті лише в гривневих зобов`язаннях, в даній ситуації договір був укладений в доларах США, а рішення суду лише встановило розмір суми в гривнях, оскільки лише гривня є можливим способом розрахунку в цьому випадку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Саюк Н.В. не прибули, натомість від позивача поступила заява, в якій просить розгляд справи проводити в її відсутності та відсутності її представника. Просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Госедло О.Д. в судовому засіданні позов не визнав і просив в його задоволенні відмовити. На його думку наведений представником позивача в позовній заяві розрахунок процентів та втрат, заподіяних інфляцією є неправильним та завищеним.

Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно положень ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківськоїобласті від 10.04.2009 року задоволено позов позивача ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в її користь 30800 грн. боргу за договором позики (а.с. 79-80).

З`ясовано також, що оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконувала рішення суду позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення процентів за користування позикою, який заочним рішенням суду від 16.05.2016 року задоволено та стягнуто з відповідача 20121 грн. 45 коп. процентів за користування позикою в період з 11.04.2009 року по 15.03.2016 року (а.с.4-6).

В подальшому ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2019 року заочне рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2016 року було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання (а.с.93-94).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6405 грн. процентів за користування позикою в період з 11.04.2009 року по 15.03.2016 року. В задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 37074 грн. 54 коп. втрат, заподіяних інфляцією в період з 11.04.2009 року по 15.03.2016 року відмовлено. Також стягнуто з відповідача на користь позивача 1178 грн. 40 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу і судовий збір по справі.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.09.2020 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 задоволено. Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2020 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 37074,54 грн. інфляційних втрат за період з 11.04.2009 року по 15.03.2016 року та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто на користь позивача 37074, 54 грн. інфляційних втрат за період з 11.04.2009 року по 15.03.2016 року та витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. (а.с. 112-121).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача ОСОБА_2 з письмовими вимогами про сплату процентів за користування позикою та збитків, заподіяних інфляцією (а.с.11, 34, 85). Однак, вимоги позивача відповідачем виконані не були.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

У зв`язку з простроченням повернення грошових коштів заявлені позивачем 2810 грн. процентів за користування позикою та 12817 грн. 20 коп. втрат заподіяних інфляцією в період з 16.03.2016 року по 31.03.2019 року є обґрунтованим та правомірним.

Суд, перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням наведеним позивачем розрахунку встановив, що останній здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником відповідача не надано суду доказів на спростування спірної заборгованості, як і доказів на підтвердження належного виконання ним взятих зобов`язань перед позивачем.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Що стосується судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

За таких обставин позивач у справі звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 908 грн. 00 коп судового збору в дохід держави.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу то в цій частині слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження понесених судових витрат представником позивача надано копію витягу з договору про надання правової допомоги від 30.11.2018 року, копію попереднього розрахунку вартості послуг адвоката та копію квитанції Івано-Франківського відділення АТ «ПриватБанк» на суму 8000 грн. (а.с.87-90).

Згідно договору про надання правової допомоги від 30.11.2018 року адвокат Саюк Н.В. та позивач ОСОБА_1 уклали договір, за яким адвокат узяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. За правову допомогу, передбачену п. 1.4 замовник сплачує адвокату винагороду, сума якої в договорі не розголошується.

Як вбачається з копії розрахункової квитанції від 22.03.2019 року позивачем ОСОБА_1 сплачено за юридичні послуги 8000 грн.

Однак, наведеними доказами не підтверджено, що кошти сплачені за розрахунковою квитанцією (копією) стосуються оплати юридичних послуг, пов`язаних з розглядом саме цієї справи. Матеріали справи не містять відомостей про ціну договору з надання правової допомоги. Крім того, представником позивача не надано суду оригіналів таких документів. За таких обставин, суд вважає, непідтвердженими заявлені витрати на правову допомогу, тому підстави для стягнення 8000 грн. в рахунок їх відшкодування відсутні.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 598, 599, 610, 612, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України та керуючись ст.141, ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою та втрат заподіяних інфляцією задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін. номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ін. номер - НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , 2810 (дві тисячі вісімсот десять) гривень процентів за користування позикою в період з 16.03.2016 року по 31.03.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін. номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ін. номер - НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , 12817 (дванадцять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 20 (двадцять) копійок втрат заподіяних інфляцією в період з 16.03.2016 року по 31.03.2019 року.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін. номер НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлено 10.06.2021 року.