Справа № 646/6292/19
№ провадження 2/646/277/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І. М.,

секретар судового засідання Коммунарової А. О.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, треті особи: слідчий Харківської обласної прокуратури Горгуль Дмитро Володимирович, слідчий Харківської обласної прокуратури Малінка Вадим Євгенович, процесуальний прокурор Харківської обласної прокуратури Дядик Дінара Альбертівна про стягнення моральної шкоди,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Харківської обласної прокуратури Панової М. С.,

представник відповідача Державної казначейської служби України Старченко С. Е.,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Харківської області (Харківська обласна прокуратура), Державної казначейської служби України, треті особи: слідчий прокуратури Горгуль Д. В., слідчий прокуратури Малінка В. Є., процесуальний прокурор Дядик Д. А., в якому просить захистити його конституційне право на компенсацію моральної шкоди, заподіяної неправомірною тривалою бездіяльністю при імітації досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003375, та стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди у розмірі 1 267 548,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.09.2016 позивач звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 cт. 364 КК України, відомості про який через неправомірну бездіяльність органу досудового розслідування було внесено до ЄРДР лише 24.10.2017 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2017 за № 0003375. В подальшому, під час досудового розслідування 28.11.2017 слідчим прокуратури Горгулем Д. В. була винесена постанова про закриття вказаного кримінального провадження, яка була скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.03.2019. Після чого, 31.07.2019 слідчим прокуратури Малінкою В. Є. повторно була винесена постанова про закриття вказаного кримінального провадження, яка була скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.08.2019. У зв`язку з прийняттям вищевказаних невмотивованих та протиправних постанов прокуратури та навмисним продовженням бездіяльності і не проведенням досудового розслідування у розумні строки позивач стверджує про заподіяння йому, який є інвалідом 2 групи, людиною похилого віку, страждає на онкозахворювання, глибоких моральних страждань, оскільки протягом тривалого часу він повинен звертатися до суду зі скаргами на бездіяльність відповідача, що також порушує його психологічне благополуччя, позбавляє можливості реалізації своїх звичок і бажань, унеможливлює продовжити активне особисте життя, викликає сумнів в особистій репутації, у власній безпеці, у впевненості в собі та в майбутньому, у недоторканості невід`ємних прав і свобод, у почутті справедливості, яку він оцінює у 1 267 548,00 грн.

30.09.2019 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі.

28.10.2019 надійшов відзив відповідача - прокуратури Харківської області на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчинено, доказів протиправності вказаних дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003375, позивачем не надано. Процесуальні рішення, прийняті посадовими особами відповідача, які позивач вважає незаконними, є предметом оскарження, що забезпечує реалізацію права особи на контроль у порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування, проте не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а сам факт скасування вказаних постанов не свідчить про протиправність дій відповідача та завдання такими діями позивачу моральної шкоди.

02.02.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Харківської обласної прокуратури Панова М. С. у судовому засідання проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судовому засіданні подав письмові пояснення щодо позовної заяви та зазначив, що Казначейство не є тим суб`єктом, який порушив права позивача; щодо заявленої позивачем моральної шкоди також зазначив про відсутність доказів, які б підтверджували незаконність або бездіяльність органів прокуратури, а відшкодування шкоди не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави.

Треті особи у судове засідання не з`явились, про місце, день та час судового розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Суд, дослідивши доводи учасників справи, надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено з матеріалів справи, 24.10.2017 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2017 за скаргою ОСОБА_1 від 12.09.2016 щодо неправомірних дій окремих працівників правоохоронних органів прокуратурою Харківської області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003375 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

28.11.2017 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Горгуля Д. В. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003375, закрито у зв`язку з встановленням відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в діях слідчого ОВС.

13.03.2019 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано постанову слідчого прокуратури Харківської області Горгуля Д. В. від 28.11.2017 про закриття кримінального провадження № 0003375.

31.07.2019 постановою старшого слідчого відділу прокуратури Харківської області Малінки В. Є. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003375 закрито у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в діях слідчого ОВС Панова О. О.

23.08.2019 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано постанову слідчого прокуратури Харківської області Малінки В. Є. від 31.07.2019 про закриття кримінального провадження № 0003375.

На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені ч. 7 ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пред`являючи позов до Харківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, позивач, керуючись статтями 23, 1174, ч. 6 ст. 1176 ЦК України, як на підставу своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, посилається на ухвали слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова, якими задовольнялись його скарги в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003375, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що йому заподіяно моральну шкоду тим, що він змушений був звертатися до суду для оскарження бездіяльності посадових осіб прокуратури області, внаслідок чого втратив відчуття безпеки, верховенства права та правової стабільності, порушено його психологічне благополуччя.

Суд, на підставі з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Водночас, реалізація позивачем свого процесуального права і оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Можливість прийняття стороною кримінального провадження процесуального рішення і подальше скасування цього рішення у встановленому порядку передбачена нормами КПК України.

Саме по собі скасування слідчими суддями постанов про закриття кримінальних проваджень не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди та бездіяльність слідчих і прокурорів й причинний зв`язок між ними.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому моральної шкоди, яка згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи.

Згідно з п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен був довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України, що позивачем зроблено не було.

При цьому сам факт відмови в порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до відповідальності.

Такий висновок суду повністю узгоджується з висновками, що зроблені Верховним Судом у постановах від 25.03.2020 у справі № 638/12794/16-ц, від 23.06.2020 у справі № 554/108/18, від 07.10.2020 у справі № 523/4822/17, від 19.05.2021 у справі № 686/27967/19, від 20.01.2021 у справі № 686/27885/19, від 25.02.2021 у справі № 686/27961/19, від 03.02.2021 у справі № 336/4785/18, від 25.03.2021 у справі № 227/3052/19.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у ній. Втім наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.

Також суд вважає, що, наданий позивачем розрахунок моральної шкоди, зроблений ним на підставі рекомендацій щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди з урахуванням критеріїв глибини та тривалості психологічних страждань, достатньо не обґрунтований: з чого саме він виходив при визначенні суми відшкодування, беручи для розрахунку коефіцієнт 1, вказаний в рекомендаціях, і чому саме сума в розмірі 1 267 548,00 грн, яка ним заявлена, є достатньою для компенсації спричинених йому фізичних та моральних страждань.

Крім того, права позивача на неупереджене досудове слідство у зв`язку із невнесенням слідчим відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР та закриттям кримінального провадження були відновлені відповідними ухвалами слідчих суддів, в рамках меж, передбачених КПК України, що є достатньою сатисфакцією із урахуванням конкретних обставин цієї справи.

З урахуванням викладеного, оскільки позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів про спричинення йому моральної шкоди, не довів наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і протиправними діями (бездіяльністю), у суду не має підстав для стягнення такої шкоди на користь позивача, тому суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, треті особи: слідчий прокуратури Харківської області Горгуль Дмитро Володимирович, слідчий прокуратури Харківської області Малінка Вадим Євгенович, процесуальний прокурор прокуратури Харківської області Дядик Дінара Альбертівна про стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п. 15 Перехідних положень ЦПК України(в редакції з 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Харківська обласна прокуратура, ідентифікаційний код юридичної особи 02910108, місцезнаходження: 61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4.

Відповідач: Державна казначейська служба України, ідентифікаційний код юридичної особи 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Третя особа: слідчий Харківської обласної прокуратури Горгуль Дмитро Володимирович, службова адреса: 61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4.

Третя особа: слідчий прокуратури Харківської обласної прокуратури Малінка Вадим Євгенович, службова адреса: 61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4.

Третя особа: процесуальний прокурор Харківської обласної прокуратури Дядик Дінара Альбертівна, службова адреса: 61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4.

Повний текст рішення складений та підписаний 11.06.2020.

Суддя І. М. Шелест