Справа № 189/149/15-ц
09.06.2021 року смт. Покровське Дніпропетровської області
Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чорної О.В., за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
До Покровського районного суду Дніпропетровської області від Верховного суду надійшла цивільна справа №189/149/15-ц.
Постановою Верховного суду України від 06.02.2019 року частково задоволено касаційну скаргу позивача, ухвалено: рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо сплати процентів та пені за період з 29 квітня 2012 року по 04 листопада 2014 року скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог за необґрунтованістю; рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_2 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в їх задоволенні за необґрунтованістю; рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2018 року щодо вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 21 січня 2010 року по 28 квітня 2012 року скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції; в іншій частині рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2018 року залишити без змін.
В уточненій позовній заяві посилається на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 28.04.2007 року уклали кредитний договір №207021.
Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати. Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.
Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, :а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.
Ухвалою суду від 14.03.2019 року відкрите провадження у справі і призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 01.12.2020 року закрите підготовче судове засідання і справа призначена до судового розгляду.
Розгляд справи неодноразово відкладався з причин неявки сторін в судове засідання, про що судом постановлялися письмові і протокольні ухвали.
Також судом ухвалами від 18.06.2019 року, 15.07.2019 року, 23.09.2019 року, 14.01.2020 року, 06.02.2020 року, 05.03.2020 року, 11.06.2020 року, 07.07.2020 року, 30.09.2020 року, 19.01.2021 року призначалися судові засіданні в режимі відеоконференції за клопотанням сторони позивача.
В судове засідання, призначене 09.06.2021 року, сторони не з`явилися, про дату і час судового засідання повідомлені належним чином.
Позивач надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.
Згідно інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом ГУМВС УДМС України у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (том 2, а. с. 247).
Судові повістки, неодноразово направлені на адресу реєстрації відповідачки, поверталися неотриманими, з приміткою пошти про причини невручення «адресат відсутній».
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.
У зв`язку з наведеним, суд неодноразово повідомляв відповідача про дату і місце судового засідання, фактичне місце проживання якого невідоме, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Покровського районного суду Дніпропетровської області. у зв`язку з чим відповідач є таким, що повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.
Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив, що 28 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 207021, за умовами якого банк зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної відновлювальної лінії з лімітом кредитування 12 000, 00 доларів США на термін до 28 квітня 2012 року, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (том 1, а. с. 12-14).
28 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, неустойки та інших платежів (том 1, а. с. 16).
У додатку №1 до кредитного договору міститься графік погашення кредиту і відсотків, підписаний позичальником, у якому зазначені дати погашення платежів (щомісячно), сума внеску у розмірі 293,50 доларів США щомісячно, суми, які зараховуються як відсотки та суми, що ідуть у погашення тіла кредиту (том 1, а. с. 14-15).
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 у період з 08.05.2007 по 08.12.2008 сплатила: 128,17+129,93+136,94+123,29+150,62+137,38+134,31+150,96+68,62+146,95+74,52+145,18+
147,58+79,35+76,76+155,49+75,35+152,80+234,25+79,41+91,14+302,52+380,72 = 3302,24 доларів США (том 1, а. с. 4-5 графа 5 «Погашення тіла»; том 2, а. с. 164-168 графа 5 розрахунку «сума погашення за наданим кредитом»).
Після 08.12.2008 року тіло кредиту ОСОБА_1 не сплачувалося.
Також з наданого розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 частково сплачувала проценти за користування кредитом, у період з 08.05.2007 по 29.04.2009 року.
Рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 р. було змінено тип банку на публічне акціонерне товариство та його найменування на публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк.
14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне і скорочене найменування позивача на АТ КБ «Приватбанк».
Суд встановив, що у порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 не здійснювала сплату кредитних коштів та процентів за їх користування вчасно згідно графіку платежів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором.
08 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про наявність заборгованості з вимогою про її погашення (том1 , а. с. 8-9).
Частиноюпершою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Ухвалюючи постанову у справі № 189/149/15-ц від 06.02.2019 року, Верховний суд зазначив, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором за спливом позовної давності, суди попередніх інстанцій не врахували, що у банка відсутні правові підстави для нарахування передбачених умовами кредитного договору проценти та пені після закінчення строку кредитування - 28 квітня 2012 року, а тому до вимог про стягнення заборгованості за період з 29 квітня 2012 року по 04 листопада 2014 року позовна давність не застосовується, а тому рішення судів попередніх інстанцій у цій частині підлягають скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині за необґрунтованістю (том 2, а. с. 36).
Суд першої інстанції розглядає дану справу спочатку, жодних заяв та клопотань від відповідача, утому числі щодо застосування строків позовної давності до суду не надходило.
Як неодноразово зазначав Верховний суд у своїх постановах, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.
Велика Палата у постанові від 04.02.2020 року у справі №912/1120/16 висловила позицію, що оскільки поведінка боржника не може бути водночас правомірною і неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватися одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки позивач не заявляв вимогу про стягнення відсотків в порядку ст. 625 ЦК Україні, суд вирішує позовні вимоги, які заявлені позивачем.
Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь банку у наступному розмірі: 8697,76 доларів США тіло кредиту, 8204,81 доларів США відсотки за користування кредитом, які банк мав право нараховувати згідно норм закону до останнього дня строку кредитування, а саме, до 28 квітня 2012 року включно.
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту і процентами в іноземній валюті, суд керується висновками Верховного суду, зокрема, Велика Палата Верховного суду у справі № 373/2054/16-ц 16.01.2019 року постановила, що укладення і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Як зазначалося вище, Верховний суд у постанові по справі №189/149/15-ц від 06.02.2019 року, зауважив, що у банка відсутні правові підстави для нарахування передбачених умовами кредитного договору процентів та пені після закінчення строку кредитування - 28 квітня 2012 року (том 2, а. с. 36).
Станом на 28.04.2012 року згідно розрахунку, наданого банком, пеня становить 4714,64 доларів США.
Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі 757/6367/13-ц зроблений наступний правовий висновок: якщо умовами кредитного договору передбачена пеня в установленому розмірі від суми простроченого платежу, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й пеню в іноземній валюті.
У п. 6.1. кредитного договору №207021 від 28.04.2007 року зазначається, що сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату нарахування (том 1, а. с. 13 зворот).
У п. п. 6.2., 6.3. кредитного договору №207021 від 28.04.2007 року зазначається, що сплата штрафу здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату нарахування (том 1, а. с. 13 зворот).
У той же час, як вбачається і з первісного, і з уточненого позову, банк просить стягнути з ОСОБА_1 пеню і штрафи не в гривневому еквіваленті, а у доларах США, не зазначаючи ані гривневий еквівалент пені окремо і штрафів окремо.
Отже, суд дійшов висновку, що не може стягнути пеню і штраф у доларах США, оскільки це суперечить умовам кредитного договору і у даному випадку суд не може застосувати правову позицію Верховного суду у справі 757/6367/13-ц.
Верховний суд у справі №373/2054/16-ц від 16.01.2019 року також зауважив наступне: «Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні».
Виходячи з наведеної правової позиції, суд стягує заборгованість за тілом і процентами в іноземній валюті, без застосування гривневого еквівалента.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 528, 530, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК, ст. ст. 7, 8, 10, 12, 18, 77, 81, 247, 259, 263-265, 280-281Цивільного процесуального кодексу України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7721,63 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлений 09 червня 2021 року.
Суддя О.В. Чорна