Справа № 352/763/20
Провадження № 2/352/139/21
21 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.
з участю секретаря Гундич Г.В.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей, -
Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.01.2021 р. задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей; ухвалено стягувати із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнення аліментів розпочати з 14 квітня 2020 р. і проводити до повноліття дітей. З відповідача ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 840,80 грн.

Суд при ухваленні рішення не повністю вирішив питання про судові витрати, зокрема, не вирішив питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Представник позивача -адвокат Мізик С.І. у судове засідання не з`явився, у поданих суду додаткових поясненнях просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. у його відсутності.

Представник відповідача - адвокат Марущак В.І. у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві заперечував щодо стягнення витрат напрофесійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. у зв`язку із неспівмірністю розміру таких витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, що передбачено вимогами ч.4 ст.137 ЦПК України. Вважає, що надана стороною квитанція № 38268 від 11.01.2021 р. на підтвердження оплати правничих послуг у розмірі 5000 грн. не є належним фінансовим документом, який підтверджує понесення позивачкою таких витрат. Просив відмовити у стягненні заявлених судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення у даній справі додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно вимог п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яких доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення ЄСПЛ від 10 січня 2010 року у справі «Дубовик проти України», рішення ЄСПЛ від 18 лютого 2010 року у справі «Гуриненко проти України»).

Положення частин першої та другої статті 137 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, яка виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв'язку з розглядом.

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 27 червня 2018 р. у справі № 826/1216/16, відповідно до якого склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у постанові від 28 грудня 2020 р. у справі № 640/18402/19, згідно якої якщо розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, він не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Судом встановлено, що стороною позивача надано укладені з адвокатом Мізиком С.І. договір-доручення про надання правової допомоги від 02.04.2020 р. (а.с.36), додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 02.04.2020 р. (а.с.96), квитанцію № 38268 від 11.01.2021 р. на підтвердження оплати адвокатських послуг у розмірі 5000 грн. (а.с.82).

Згідно додаткової угоди встановлено розмір гонорару адвоката у 5000 грн. за попередні консультації; збирання, вивчення та правовий аналіз доказів; вивчення судової практики; вивчення та аналіз міжнародних договорів по даній категорії справ, порядок їх застосування на території України та США; вивчення судової практики та міжнародних договорів щодо порядку виконання судового рішення; підготовку позовної заяви; участь у судових засіданнях; підготовка клопотань, заяв, пояснень, інших процесуальних документів.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача на неспівмірність заявлених стороною до стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на те, що сторона відповідача у порушення вимог ч.6 ст.137 ЦПК України не довела такої неспівмірності.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що понесені позивачкою у рамках розгляду даної цивільної справи витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є реальними і обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, тому підлягають відшкодуванню відповідачем.

На підставі наведеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: ОСОБА_6 , АДРЕСА_3 .

Повне додаткове рішення складено 28.01.2021 р.

Суддя М.М.Хоминець