Ухвала

Іменем України

01 червня 2021 року

м. Київ

справа № 227/4465/19

провадження № 61-8478ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лаврищева Віктора В`ячеславовича на ухвалу Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 25 травня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») на свою користь заборгованість по заробітній платі за березень-липень 2017 року в розмірі 11 357,63 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та зборів, а також - компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 2 419,42 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень-липень 2017 року в загальному розмірі 9 833,58 грн. Зобов`язано АТ «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 1 651,83 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць - за березень 2017 року в розмірі 1 470,77 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 25 травня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено. Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2020 року в частині стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за березень-липень 2017 року в загальному розмірі 9 833,58 грн із зобов`язанням утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі, в частині компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 1 651,83 грн, а також в частині розподілу судових витрат скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Лаврищев В. В. звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 25 травня 2020 року, посилаючись на те, що під час здійснення представництва інтересів колишніх працівників АТ «Українська залізниця» у цивільних справах (за аналогічними позовними вимогами) він з`ясував, що наказом начальника Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» (далі - Донецька філія АТ «Українська залізниця») від 26 червня 2017 року № 889-Н було введено в дію Порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», згідно з яким АТ «Українська залізниця» вживало заходи щодо повного відновлення документів, які б надавали можливість здійснити остаточний розрахунок з працівниками структурних підрозділів, а також було створено робочу комісію з цього питання. Тобто на час розгляду справи АТ «Українська залізниця» мало копії документів, які стосуються проведення остаточного розрахунку з позивачем.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Лаврищева В. В. відмовлено. Постанову Донецького апеляційного суду від 25 травня 2020 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що обставини, на які посилався представник ОСОБА_1 - адвокат Лаврищев В. В., не є нововиявленими в розумінні частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оскільки неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

28 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лаврищев В. В. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу на новий розгляд до Донецького апеляційного суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Лаврищева В. В. мотивована тим, що 26 червня 2017 року Донецькою філією АТ «Українська залізниця» видано наказ № 899-Н «Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», оскільки частина структурних підрозділів і працівників знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, а виплати здійснюються на контрольованій території України регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» через каси структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» за місцем їх знаходження (місто Лиман). Проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів дирекції здійснюється робочими комісіями з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», якими перевіряються надані працівниками документи, перелік яких зазначено в додатку № 1 до цього Порядку. На день звільнення позивача роботодавцем здійснювалися заходи щодо повного відновлення документів, які б надавали можливість здійснити остаточний розрахунок з працівниками структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», однак у процесі розгляду справи в судах попередніх інстанцій, в тому числі й під час апеляційного перегляду рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2020 року, АТ «Укрзалізниця» стверджувало про відсутність будь-яких документів, що стосуються виконання позивачем своїх посадових обов`язків у період з березня по липень 2017 року, а також нарахування їй заробітної плати у вказаний період. Суд не врахував, що наведена обставина є істотною для вирішення справи, не була і не могла бути відома позивачу під час розгляду справи в судах всіх інстанцій, а тому дійшов помилкового висновку, що ця обставина не є нововиявленою в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2021 року справу призначено судді-доповідачеві Стрільчуку В. А.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частинами четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (§ 27, 28 рішення Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01).

Апеляційним судом встановлено, що з відповіді на адвокатський запит, доданої представником ОСОБА_1 - адвокатом Лаврищевим В. В. до заяви про перегляд судового рішення, вбачається, що документи згідно з наказом Донецької філії АТ «Українська залізниця» від 26 червня 2017 року № 899-Н були надані особисто ОСОБА_1 для остаточного розрахунку до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» 18 вересня 2017 року за № 384. Також представником ОСОБА_1 - адвокатом Лаврищевим В. В. надано копію опису зазначених документів, в якому наявна відмітка про здачу вказаних документів особисто позивачем 19 жовтня 2017 року.

Встановивши, що обставини, на які посилався представник ОСОБА_1 - адвокат Лаврищев В. В., були відомі позивачу ще на час розгляду цієї справи, та вони не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні його заяви про перегляд постанови Донецького апеляційного суду від 25 травня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Доводи касаційної скарги зводяться до бажання повторного перегляду вже вирішеної справи тільки з метою її нового слухання і вирішення. Проте це порушує принцип остаточності рішення суду (res judicata), оскільки підстав для перегляду судового рішення немає, права та обов`язки сторін уже вирішені (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» та від 09 листопада 2004 року у справі «Науменко проти України»).

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лаврищева В. В. про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лаврищева Віктора В`ячеславовича на ухвалу Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 25 травня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко