Справа № 618/1146/20
Провадження № 2/618/7/21
Дворічанський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Буніна Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Кучеренко О.І.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, орган опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з батьком ОСОБА_1 - позивачем по справі, за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою також проживає мати позивача ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 . Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дитини вихованням та утриманням дитини не займається, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про стан здоров`я доньки, а також її фізичний, духовний та моральний розвиток. ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, просив розглянути справу в його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином. На її адресу направлялася судова повістка, при цьому вказана кореспонденція повернулася до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. При цьому від ОСОБА_2 до суду не надходило відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося.
Представник третіх осіб - служби у справах дітей Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області та органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області в одній особі ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та розглянути справу в її відсутність.
На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судовогопроцесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком є ОСОБА_1 - позивач по справі, матір`ю - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 01 червня 2018 року (а. с. 8).
Заочним рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 23 травня 2019 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9-13).
Постановою Дворічанського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року ОСОБА_2 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей), та накладено адміністративне стягнення у виді попередження (а.с.14).
Згідно акту обстеження умов проживання в буд. АДРЕСА_1 від 18.11.2020, умови проживання задовільні; в будинку прибрано, є всі необхідні меблі та техніка, водопостачання та газове опалення; дитина має окреме ліжко, одяг та іграшки; забезпечена продуктами харчування, створені умови для виховання та розвитку дитини.
За вказаної адресою проживають: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Стосунки в сім`ї доброзичливі (а. с. 7).
Згідно висновку органу опіки та піклування Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина з травня 2017 року, від спільного життя у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_3 . З жовтня 2018 року шлюбні відносини між ними припинені та їх малолітня донька постійно проживає з батьком.
Згідно із актом обстеження умов проживання дитини від 18.11.2020 за адресою: АДРЕСА_1 в приватному будинку разом з батьком і дитиною проживають бабуся дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та чоловік бабусі - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . У будинку створені належні умови для життя, виховання та розвитку дитини, є куточок немовляти. Дитина забезпечена усім необхідним, стосунки в сім`ї доброзичливі.
Відповідно до акту обстеження умов проживання матері дитини від 20 січня 2021 року, складеного за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , будинок знаходиться в аварійному стані, непридатний для проживання (відсутнє опалення, електропостачання). За час перебування на території Вільшанської сільської ради Куп`янського (Дворічанського) району Харківської області, ОСОБА_2 декілька разів змінювала адресу місця проживання. На даний час її фактичне місце проживання невідоме.
На засіданні комісії ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги дитині, не займається її вихованням, не піклується про стан здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Тривалий час не спілкується з донькою та не проявляє батьківської турботи. ОСОБА_2 на засідання Комісії не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення останній поштового відправлення , яке отримане 14.03.2021 року нею особисто.
Орган опіки та піклування селищної ради вважав передчасним (недоцільним) застосування такої міри як позбавлення батьківських прав до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 60-62).
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно з ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 7 ст. 7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні.
На підставі ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 12 вищевказаного Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
На підставі ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
На підставі ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька або у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд приймає до уваги обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, і визначає цю частку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, присуджуючи аліменти, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив наявні у справі докази, з`ясував обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінив докази в сукупності, і вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а саме: не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує.
За таких обставин суд приходить до висновку і вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до ОСОБА_2 такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнення з неї аліментів на її утримання.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за 1 (один) місяць.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 280-289, 352, 354, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , відносно її дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2020 року і до повноліття дитини.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 (один) місяць підлягає негайному виконанню.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 10 червня 2021 року.

Суддя Є.О. Бунін