Справа № 676/2147/21
Номер провадження 2/676/1427/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення режиму окремого проживання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася 12.04.2021 р. до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення режиму окремого проживання. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що 14 грудня 1991 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований в відділі ЗАГСу Кам`янець-Подільського міськвиконкому, актовий запис №1119. Спільних неповнолітніх дітей у них немає. З відповідачем хоча і перебувають в зареєстрованому шлюбі однак шлюбні стосунки не підтримують, за рішенням відповідача який виявив бажання проживати окремо. Фактично проживають за різними адресами вже більше року. Підстав для розірвання шлюбу на даний час підстав не має. Оскільки відповідач змінив місце проживання і проживає окремо, не бажає проживати спільно, з метою захисту як майнових так і не майнових прав, змушена звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач просить суд винести рішення яким встановити між нею та відповідачем режим окремого проживання, судові витрати покласти на відповідача. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити. Суду позивач пояснила, що шлюбні відносини не підтримують з вини відповідача який проживає окремо, відповідач заходів для примирення не вчиняє, з позовом про розірвання шлюбу не зверталась. Представник позивача суду пояснила, що дійсно в суді знаходиться на розгляді справа за позовом відповідача до її довірителя про поділ майна подружжя, слухання по справі по суті не починалося.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений судовими повістками, направив суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень у відзиві відповідач вказує, що в суді знаходиться справа за його позовом до позивача про поділ майна подружжя предметом якого є нежитлове приміщення придбане ПМП «Руслана» яке зареєстроване на ім`я позивача однак кошти на його розвиток та придбання нерухомого майна були спільними, крім того отримувані доходи ПМП «Руслана» вважає спільною сумісною власністю, свою згоду на підписання договору про розподіл майна подружжя позивач не надає, фактично спірні майнові відносини між ними не врегульовано. Прийняття рішення про встановлення режиму окремого проживання буде формальним засобом вирішення спірних майнових питань; з метою уникнення конфліктів які виникали щодо ведення господарської діяльності з відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо тимчасового проживання його за іншою адресою, про бажання встановлення режиму окремого проживання дізнався тільки із позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.05.2021 р. відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 14 грудня 1991 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований в відділі ЗАГСу Кам`янець-Подільського міськвиконкому, актовий запис №1119. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Спільне життя сторін не склалося, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст. 119 Сімейного кодексу України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

У відповідності до ст. 120 Сімейного кодексу України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції ст. 119 Сімейного кодексу України, суд вважає, що для встановлення для подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків.

Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо задоволення позовних вимог позивача з тих підстав що між ними не врегульовані майнові питання, що він вважає, що отримувані доходи ПМП «Руслана» яке зареєстровано на дружину є спільною сумісною власністю подружжя, на розгляді в суді знаходиться справа за його позовом до позивач про поділ майна подружжя. При цьому суд враховує, що дійсно 15.04.2021 р. відповідач звернувся з позовом до суду до позивача по справі про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення частки в спільному сумісному майні подружжя, ухвалою суду від 22.04.2021 р. відкрито провадження у справі № 676/2253/21(копія позовної заяви та ухвали суд приєднані позивачем до матеріалів справи). Згідно копії позовної заяви предметом позову є визнання нерухомого майна приміщення магазину та кафе з прибудовою, загальною площею 411,9 кв.м, яке знаходиться по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визначення за ОСОБА_3 права на Ѕ частку в зазначеному майні. Згідно оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 676/2253/21 за ініціативи суду видно що предмет позову не змінювався. Крім цього суд враховує, що наявність майнових спорів щодо спільної сумісної власності подружжя не позбавляють права на встановлення режиму окремого проживання, оскільки встановлення режиму окремого проживання не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте до цього.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що з часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання, факт окремого проживання сторін в суді підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , позивач наполягає на встановленні режиму окремого проживання подружжя, суд вбачає підстави для встановлення режиму окремого проживання подружжя сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 119 Сімейного кодексу України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 80, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 3, 56, 119, 120 СК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Встановити режим окремого проживання для подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ), шлюб між якими зареєстровано 14.12.1991 р. відділом РАЦСу Кам`янець-Подільського міськвиконкому Хмельницької області, актовий запис № 1119.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) 908,00 грн. судового збору.

На рішення сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2021 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В