ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________
Провадження №2-756/1576/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря П`яла Ю.Б.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заповіту та договорів дарування недійсними, у якому просив суд визнати недійсним договір дарування квартири, укладений 23.08.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коротюк О.В. за реєстровим №1598; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 21.09.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кірюховою Н.С. за реєстровим №1005; визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 21.09.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кірюховою Н.С. за реєстровим №1003; визнати недійсним договір дарування гаражного боксу, укладений 21.09.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кірюховою Н.С. за реєстровим №1001; визнати недійсним договір дарування квартири, укладений 13.09.2017 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кірюховою Н.С. за реєстровим №985; визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 21.09.2017, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кірюховою Н.С. за реєстровим №1007.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.09.2020 за №756/10695/20 вказані позовні вимоги роз`єднано. Зокрема, у самостійне провадження виділено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.09.2020 вказану позовну заяву передано головуючому судді - Дибі О.В.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.09.2020 у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали суду від 26.02.2021, яка занесена до протоколу судового засідання в рамках п. 7 ч. 2 ст. 248 ЦПК України, постановлено закрити підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судові засідання, призначені на 14.04.2021 та на 08.06.2021 позивач не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач із заявою про розгляд справи без його участі до суду не звертався, причини неявки суду не повідомляв.

Представник позивача - адвокат Хомич І.О. 13.04.2021 звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи, проте не надав будь-яких підтверджень, які б свідчили про поважність причин неявки у судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 08.06.2021, не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Явку представника не забезпечив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи.

У зв`язку із повторною неявкою позивача судом було поставлено на обговорення питання про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Частинами першою, другою, п`ятою ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи аналогічні питання, у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 та від 27 травня 2020 року зазначила, що загальнообов`язкові процесуальні правила, в тому числі, статті 223 ЦПК України, є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

З огляду на викладене, враховуючи повторну неявку позивача в судове засідання, суд вважає за можливе залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 44, 223, 257, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження невідомо, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання заповіту недійсним - залишити без розгляду;

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Суддя О.В. Диба