ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/263/21 Справа № 213/1963/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року

за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що у справі № 213/1963/15-ц судом вже видавався виконавчий лист про стягнення з нього боргу на користь ПАТ ВБР на підставі заочного рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.11.2015 року, а після перегляду заочного рішення, рішенням від 24.09.2018 року з нього стягнуто ту саму суму вже на користь правонаступника стягувача Товарисива з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія, у зв`язку з чим вважає, що виданий на підставі цього рішення виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню.

Ураховуючи викладене, заявник просив суд: зупинити виконання за виконавчим документом № 213/1963/15-ц про стягнення з нього на користь ТОВ ФК Довіра та гарантія заборгованості в розмірі 110 698,46 грн; визнати виконавчий лист № 213/1963/15-ц, виданий Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення від 24.09.2018 року, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2020 року у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2018 року по справі № 213/1936/15-ц частково задоволено позовні вимоги ТОВ ФК Довіра та гарантія Оніщенка В.А., ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК Довіра та гарантія заборгованість за кредитним договором № PX029031.202790.001 від 11.12.2013 року в сумі 110 698,46 грн, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 106,98 грн.

На підставі зазначеного рішення після набрання ним законної сили, за заявою представника позивача від 02.11.2018 року судом видано виконавчий лист на зазначену суму боргу, який 22.12.2018 року направлений стягувачу та згідно з поштовим повідомленням отримано ним 28.12.2018 року.

Крім того, судом відкликано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 553,49 грн., виданий на підставі на підставі заочного рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.11.2015 року про стягнення заборгованості на користь ПАТ ВБР в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Інгулецького відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 11.05.2019 року закрите виконавче провадження ВП № 57685061 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1 106,98 грн. Як зазначено в постанові, підставою для закриття виконавчого провадження є сплата судового збору в повному обсязі.

Згідно з повідомленням Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 13.04.202020 року за № 13587 виконавчий лист № 213/1963/15-ц виданий Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 08.12.2015 року про стягнення заборгованості в розмірі 1106987,64 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ ВБР БАНК у відділі на виконанні не перебуває, при цьому перебуває на виконанні виконавчий лист, виданий судом на підставі рішення від 24.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ ФК Довіра та гарантія в розмірі 110 698,46 грн., стягнення за вказаним виконавчим документом не відбувались (т.2.а.с.145).

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, прийшовши до висновку, що виконавчий лист було видано на підставі рішення суду від 24.09.2018 року, стягнення за цим виконавчим документом не відбувалося.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, судове рішення у справі є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Так, підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч.2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяють на дві групи: 1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); 2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення.

Виконавчий документ це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Судові рішення в силу вимог статті 14 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, та статті 18 ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина процесу в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28.07.1999 року в справі Іммобільяре Саффі проти Італії, рішення від 19.03.1997 року в справі Горнсбі проти Греції).

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що ухвала постановлена з неповним з`ясуванням судом обставин справи, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновки суду та встановлені ним обставини, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм права.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви, оскільки заявником як в суді першої інстанції так і апеляційній інстанції не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог та не доведено наявності правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 213/1963/15-ц, виданого Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в розумінні положень ст. 432 ЦПК України.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко