Справа № 297/79/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Гецко Ю. Ю.,

за участю секретаря Михайліченко І. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП МО України» Мукачівська госпрозрахункова дільниця», Міністерство оборони України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та вимушеного прогулу,

встановив:

Позов мотивований тим, що він, ОСОБА_1 , сумлінно, чесно та без нарікань працював у відповідачів ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», концерну «Військессетменеджмент» на посаді юрисконсульта, помічника начальника з правових питань. В порушення ст.21 КЗпП України та ст.43 Конституції України відповідачі не створили для нього належні умови праці, порушили законодавство про працю, а саме не забезпечили своєчасну виплату нарахованої заробітної плати та інших платежів. 30 травня 2016 року він подав заяву на звільнення, яку відправив рекомендованим листом керівництву підприємства. Однак наказ про звільнення, трудову книжку відповідач не видав, повний розрахунок із ним не здійснив, що і слугувало мотивом подачі згаданого позову. Моральна шкода мотивована тим, що тривалий час він, позивач, не отримував заробітну плату, змушений був із-за цього звільнитись, втратив нормальні життєві зв`язки і це вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він був звільнений з посади начальника з правових питань ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» 20.06.2016 року згідно наказу т.в.о. начальника підприємства від 30.06.2016 року, що заборгованість по його заробітній платі за січень, лютий, березень 2016 року складає 8197,03 гривень, а за квітень, травень та 20 днів червня взагалі заробітну плату не отримав, що підтверджується наданими ним письмовими доказами. З часу звільнення з ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» ніде не працював, тому просить стягнути з відповідача ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості по заробітній платі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представника відповідача Міністерства оборони України не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі..

Інші представники відповідачів в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені.

Заслухавши вступне слово учасників справи, які з`явились, та дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

Так, згідно наказу т.в.о. начальника ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» від 19.08.2015 року №25 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду юриста з 20.08.2015 року.

Відповідно до наказу №29 т.в.о. начальника ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» від 30.06.2016 року позивача ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади помічника з правових питань ДП МОУ з 20.06.2016 року за прогул без поважних причин за період з 20.06.2016 року по 30.06.2016 року ст. 40 п. 4 КЗпП України.

Отже, судом встановлено, що позивач дійсно з 20.08.2015 року по 20.06.2016 року працював у відповідача ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця».

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приходить до висновку, що встановленого судовим рішенням вини позивача ОСОБА_1 , тобто належних доказів, у фактах неналежного ведення службовими особами ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» в 2016 році виробничої діяльності, недотримання порядку ведення належного бухгалтерського обліку, табелю обліки робочого часу, порядку нарахування та виплати працівникам заробітний платі відповідачами не надано.

Так, із наданого відповідачем ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» копії витягу з ЄРДР вбачається, що 06.05.2016 року розпочате досудове розслідування відносно неправомірних дій їх посадових осіб по ст. 175 КК України - із-за невиплати заробітної плати.

Обставина про наявність заборгованості заробітної платі за січень, лютий і березень 2016 року доведена також листом головного бухгалтера ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» ОСОБА_2 ..

Крім того, однозначним доказом наявності заборгованості по заробітній платі є надане позивачем копія акту перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування №07-14-009/176 Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», складеного головним державним інспектором праці згідно перевірки у період з 20.04.2016 по 25.04.2016 рік. Згідно даного доказу дійсно встановлено, що на підприємстві наявна невиплачена заробітна плата працівникам за січень-березень 2016 року, крім інших, ОСОБА_1 - 8197,03 грн., яка складається за січень - 124,61грн., за лютий - 3970,14 грн., за березень - 4102,28 грн.. За першу половину квітня заробітна плата не виплачувалась.

Інших доказів про наявність або відсутність заборгованості по заробітній платі сторони не представили. Представник позивача посилався, що їм відповідач не надає ці документи, а представник відповідача - на неналежне виконання попереднім керівництвом підприємства своїх службових обов`язків та про відсутність про це якої-небудь документації.

Оскільки відповідачем ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» нічим не спростовано факт наявності заборгованості по заробітній платі позивача і не надано довідку про його середній заробіток, та врахував обставину, що відповідач ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» безповажно не виконало ухвалу суду про витребування вказаних доказів протягом тривалого часу, суд вважає за можливе встановити із акту перевірки додержання ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» належний доказ про наявність такої заборгованості в загальній сумі - 8197,03 гривень. Крім того, середній заробіток, в зв`язку з об`єктивною неможливості отримати або витребувати від сторін чи встановити іншим шляхом такий доказ, слід визначити із суми заборгованості за лютий та березень 2016 року: 3970,14 та 4102,28 гривень. Отже, щоб обчислити середню заробітну плату у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року, загальну суму заробітної плати за два цих місяці слід поділити на кількість робочих днів (врахував, що на підприємстві встановлено 5-денний робочий тиждень з вихідними днями в суботу і неділю): 3970,14 + 4102,28грн. : 43 роб. днів = 4065,54 грн..

Так, згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Така правова позиція зазначена у постановах Верховного суду України від 03.07.2013 року у справі № 6-64цс13 та від 22.01.2014 року у справі № 6-159цс13.

Таким чином, весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2019 року по 14.01.2021 року при п`ятиденному робочому тижню складає 372 робочих днів. Середньоденна заробітна плата позивача вираховується із суми 8131,08грн.(4065,54 +4065,54):40 робочих днів = становить 203,28 гривень. Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача ОСОБА_1 складає 75 620 гривень = (372 робочих дня x 203,28 гривень середньоденного заробітку).

За таких обставин вимога позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку з дня звільнення, з 11.09.2019 року по 14.01.2021 року з відповідача ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», підлягає до задоволення. Отже слід стягнути з відповідача ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» заборгованість по заробітній платі в сумі 8131,08 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 75 620 гривень.

Суд вважає необхідним аргументувати, що вимоги позивача до відповідачів концерну «Військессетменеджмент» та Міністерства оборони України необґрунтовані, оскільки вказані відповідачі права та інтереси позивача не порушували, тому у вимогах до вказаних відповідачів слід відмовити. Так, позивач ОСОБА_1 з вказаними відповідачами у трудових відносинах не перебував. Крім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» є окремою юридичною особою. Дійсно, наказом Міністра оборони України від 27.05.1998 року №212 створено вказане державне підприємство, надано йому статус юридичної особи, закріплено за ним відповідне майно, яке утримується за рахунок господарської діяльності, затверджено його статут. Згідно підпункту 1.1 пункту 1 статуту ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» створене Міністерством оборони України і підпорядковане йому, однак воно є самостійним господарюючим суб`єктом, з метою одержання прибутку. Згідно до підпункту 4.5 п.4 Статуту зазначено, що орган управління майном, тобто Міністерство оборони і Держава не несуть відповідальності за зобов`язаннями підприємства (том 1 а.с. 102-104, 67-75).

Щодо інших позовних вимог суд вважає необхідним застосувати наступні норми права та мотиви їх застосування.

Згідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Суд констатує, що позивачем належно не доведено, що трудовий договір припинений із ним саме внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом - ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» законодавства про працю, колективного чи трудового договору, тому вимога про стягнення вихідної допомоги та вимога про визначення іншого формулювання звільнення його за ст. 38 КЗпП України - а саме за частиною 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавство про працю, задоволенню не підлягає.

Вимога позивача про стягнення коштів витрачених на відрядження документально не підтверджена та нічим не доведена, позивач сам ствердив у судовому засіданні, що вказані витрати довести не може, а тому задоволенню дана вимога не підлягає.

Позовна вимога про зобов`язання відповідачів видати довідку про його середній заробіток, довідку про заборгованість по заробітній платі та відрядженнях підлягає до часткового задоволення, слід саме відповідача - роботодавця ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» зобов`язати видати вказані довідки, що прямо передбачено ст. 49 КЗпП України.

Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, врахував задоволення майнових вимог та однієї немайнової вимоги з відповідача ДП МОУ «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» слід стягнути судовий збір в користь держави у сумі 2270 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 137, 141, 259, 263, 265, 268, 352, 354, 355, п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. 49, 116, 117 КЗпП України,

рішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», м. Мукачево, вул. Берегівська - об`їзна, буд. 1-а, , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 75 620 (сімдесят п`ять тисяч шісот двадцять) гривень 00 копійок.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» в користь держави судовій збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або може бути подана через Берегівський районний суд до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Суддя Гецко Ю. Ю.