Провадження №2/592/617/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Гуріної А.О., позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, ОСОБА_2 , є її колишнім співмешканцем, та був зареєстрований за час спільного проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Їй, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.08.2003 року належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . В середині 2018 року відповідач виїхав з квартири, забравши всі свої речі, і з того часу більше за адресою реєстрації не проживав. На скільки їй відомо, відповідач наприкінці 2018 року виїхав на постійне місце проживання до Португалії. Отже, відповідач, не проживає в квартирі близько двох років, і при цьому ніяких перешкод у проживанні відповідача нею не чинилося, що можуть підтвердити свідки в судовому засіданні. Не проживаючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Реєстрація відповідача в приміщенні створює їй перешкоди в користуванні житловою площею, а саме, плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача здійснює вона, належне утримання квартири проводиться за її рахунок, та інше. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.386 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Факт реєстрації відповідача в квартирі, що належить їй на праві приватної власності, порушує її право власності на дану нерухомість, оскільки порушує правомочність користування та розпоряджання своєю власністю. Вона бажає зняти відповідача з реєстраційного обліку, щоб зменшити свої витрати з утримання житлового приміщення та можливість в подальшому здійснювати користування без обтяжень. Враховуючи вищенаведене, вважає, що ОСОБА_2 , втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації, а тому вона, як власник житла, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, шляхом визнання відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав, просила суд їх задовольнити, додатково пояснила що відповідач є її колишнім співмешканцем. ОСОБА_2 , в її квартирі взагалі не проживає, у 2018 році виїхав з квартири, його речей там також немає, ніяких коштів на утримання комунальних послуг за квартиру їй не надає. ОСОБА_2 перебував за кордоном протягом тривалого часу, де зараз він знаходиться їй невідомо. Відповідач має місце проживання в м.Суми за місцем реєстрації його батьків.

Відповідач ОСОБА_2 , повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-сайті суду, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , показання свідка, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.08.2003 року Серія НОМЕР_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7), що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8).

У квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані: власник ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №14.03-08/71621 від 15.12.2020 року (а.с.10).

Згідно з статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач ОСОБА_2 проживав однією сім`єю з позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 більше двох років тому, з 2018 року, добровільно залишив квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , але із реєстрації місця проживання не знявся у встановленому чинним законодавством України.

Викладені обставини підтвердив допитаний судом свідок. Так, свідок ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та є сусідом позивачки, пояснив, що відповідач по справі ОСОБА_2 з 2018 року не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з того часу він його ні разу не бачив.

Діями відповідача порушені права позивача, як власника цього житла. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Згідно із ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 задовольнити і визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (зареєстрований в АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_3 ) таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_2 .

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко