Справа № 186/791/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м.Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому написі,

В с т а н о в и л а:

07 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із заявою, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому написі.

У заяві заявник ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» просить суд постановити ухвалу про заміну стягувача у виконавчому написі, посвідченому 31 січня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. реєстраційний номер №418 з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» його правонаступником, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», , (адреса: 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, р/р НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299).

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №8/2007/840-К/1517-Н, відповідно до якого, ОСОБА_1 ВАТ КБ «Надра» було надано кредит у розмірі 9157,50 доларів США на строк десять років під 12,29% річних, для придбання нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Цього ж дня 07 листопада 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 1517-Н/1, який був посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я та зареєстрований у реєстрі за №5653.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов зазначеного договору, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 31 січня 2014 року вчинено виконавчий напис за № 418, яким за рахунок заставленого майна задоволено вимоги користь ПАТ «КБ «Надра» на загальну суму 10109 доларів США 60 центів.

Вищезазначений виконавчий напис перебував на примусовому виконанні у Першотравенського міського відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Постановою начальника Першотравенського міського відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Бухтіярової Є.В. від 03 червня 2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу, було повернуто виконавчий напис №418, виданий 31 січня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в розмірі 8234,36 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 1875,24 доларів США, пені в розмірі 4691,09 грн., штрафу в розмірі 7319,59 грн. та плати за вчинення нотаріального напису в розмірі 1700,00 грн., у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

17 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-K/1517-Н від 07 листопада 2007 року та іпотечним договором від 07 листопада 2007 року.

Таким чином, з заяви та наданих документів вбачається, що заміна сторони стягувача ПАТ «КБ «Надра» на правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» здійснюється у виконавчому написі № 418, вчиненому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка була передана в Іпотеку ПАТ КБ «Надра» відповідно до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я. та зареєстрованого у реєстрі за №5653, а не у виконавчих документах виданих судом.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Частиною п`ятою ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).

Так, розділом VI ЦПК України визначено процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Разом з тим, норми КАС України за аналогією з нормами ЦПК України також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.287 КАС України.

Отже нормами ЦПК та ГПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства.

Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.379 КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/117.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

За таких обставин заява ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони стягувача у виконавчому написі №418, вчиненому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , повинна розглядатись за правилами адміністративного судочинства, що виключає її розгляд в порядку ЦПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

На підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки дана заява ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони у виконавчому написі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому слід відмовити у відкритті провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, ст. ст.12, 15 Закону України «Про виконавче провадження», - суддя

У х в а л и л а:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому написі відмовити, так як заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

СУДДЯ: С.С. Кривошея.