СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23087/20

пр. № 2-о/759/141/21

05 лютого 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

секретаря судового засідання Петренко О.Ю.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в Луганській обл. Антрацитівському р-н, смт. Дубівському.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судовими справами між суддями від 18.01.2021 дану цивільну справу передано в моє провадження 19.01.2021.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2021 заяву залишено без руху.

В подальшому, заявником усунуто недоліки, що слугували підставою для залишення заяви без руху.

Ухвалою суду від 04.02.2021 року відкрито провадження по даній справі.

Заява мотивована тим, що заявниця є рідною онукою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в Луганській обл. Антрацитівському р-н, смт. Дубівському. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Заявниця вказує, що встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , у зв`язку з чим заявниця звернулась до суду.

В судове засідання заявниця не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, просила розглядати справу за її відсутності.

Заінтересована особа Святошинський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлялась належним чином, надала заяву, де просить розглянути справу за відсутності представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, оцінивши їх у сукупності дійшов до таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 13.08.2020 № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Згідно з медичним свідоцтвом про смерть №21 від 10.08.2020 смерть ОСОБА_2 настала внаслідок хвороби серця (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 30.07.2016 року у Святошинському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, зі зміною прізвища ОСОБА_4 на « ОСОБА_1 » (а.с. 3).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 10.05.1960, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого зазначено: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.06.1989, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 , батьками якої зазначено - ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с. 6).

Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 17.12.2020 №1234/20.10-73 у проведенні державної реєстрації смерті на підставі пред`явлених документів заявнику відмовлено з підстав, що для підтвердження факту смерті пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 7).

Відповідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року №545.

Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України).

Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. 1 - ч. 3 ст. 9 Закону).

Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5).

Враховуючи те, що свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим, а також, оскільки ОСОБА_1 не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть - ОСОБА_2 , для проведення державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва та довідки про смерть - ОСОБА_2 , згідно чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 209-216, 293, 315-320, 351- 364 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Дубівському, Антрацитівського району, Луганській області, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Ю.В. Войтенко