УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року

м. Київ

справа № 2-746/11

провадження № 61-9066ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року про видачу дубліката виконавчого документау справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (далі - ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку») звернулося до суду із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.

Заява мотивована тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року у справі № 2-746/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2008 року №0 року у розмірі 40 346,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення рішення суду становило 320 508,64 грн, судовий збір - 1 700,00 грн та 120,00 грн - відшкодування ІТЗ справи.

08 грудня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» відбулося відступлення прав вимоги за зазначеним кредитним договором від ПАТ «Укрсиббанк» на користь ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 серпня 2012 року справа № 2608/8759/112 замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» відповідно до вимог чинного законодавства України за результатами відкритих торгів, оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-03-26-000009-b від 17.04.2019 року, був укладений Договір №1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11 травня 2019 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення прав вимоги за кредитним договором №0 від 04.07.2008 року, укладеним з ОСОБА_1

06 серпня 2019 року ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, та видачу дублікату виконавчого листа. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року у справі № 2-746/11 заяву ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» задоволено частково. Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку». В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року заяву ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» задоволено.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №2-746/11.

Видано дублікат виконавчого листа, виданого на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року у справі № 2-746/1, яким стягнуто стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0 року у розмірі 40 346,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення рішення суду становило 320 508,64 грн, судовий збір - 1 700,00 грн та 120,00 грн - відшкодування ІТЗ справи.

Суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду залишається не виконаним, оригінал виконавчого документа втрачений, причини пропуску ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважними, незалежними від стягувача та пропущений строк підлягає поновленню.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції. Виходив з того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оригінал виконавчого документа втрачено не з вини заявника, а при поштовій пересилці, рішення суду не виконано. Дійшов висновку про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

31 травня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якійпросить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не з`ясували всі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору. Документи, подані заявником на обґрунтування вимог заяви не є належними доказами втрати виконавчого документа та не є підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Матеріли справи не містять докази, що виконавчий лист перебував на примусовому виконанні. Постановою старшого державного виконавця ВП № 28188633 закінчено виконавче провадження та мав бути надісланий до органу, який його видав. Відсутні будь-які докази, які підтверджують, що після закінчення виконавчого провадження з 29 серпня 2014 року даний виконавчий лист був надісланий до Бахмацького районного управління юстиції в Чернігівській області або будь-якого іншого відділу виконавчої служби та вчинялись виконавчі дії. Наявність письмових запитів не є належними підставами для поновлення строку. Суди не врахували, що закінчився строк пред`явлення даного виконавчого листа до виконання, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Суди не звернули увагу на те, що існує судове рішення, яке набрало законної сили, так як ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року відмовлено заявнику у поновленні строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа за відсутністю доказів. Судами не враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 569/10120/13-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 166/1472/18.

Касаційна скарга подана в строк передбачений статтею 390 ЦПК України, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.

Судами встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 березня 2011 року у справі № 2-746/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 0 у розмірі 40 346,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день постановлення рішення суду становить 320 508,64 грн, відшкодування судового збору - 1 700,00 грн, відшкодування ІТЗ розгляду справи - 120,00 грн.

Виконавчі документи по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 пред`являлись попередніми стягувачами на виконання. Постановою від 03 серпня 2011 року ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві відкрито виконавче провадження № 28188633.

Постановою від 29 серпня 2014 року у ВП №28188633 виконавче провадження закінчено у зв`язку з зареєстрованим місцем знаходження майна у Чернігівській області, тому виконавчі документи направлені до Бахмацького відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) у місті Бахмач Чернігівської області.

12 травня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» направило до ВДВС Бахмацького РУЮ запит про хід виконавчого провадження, де вказувало, що у стягувача відсутня постанова про відкриття виконавчого провадження, а також невідомо, які виконавчі дії вчинені для виконання виконавчого документа, але відповіді на зазначений запит ПАТ «Дельта Банк» та оригінал виконавчого листа не отримало.

Фактичною перевіркою наявності виконавчого документу встановлено відсутність останнього, що свідчить про його втрату.

Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок про те, що «оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа пропущений з підстав, що не залежали від заявника, виконавчий документ втрачено, рішення суду не виконано, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа.

Висновок апеляційного суду не суперечить висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 569/10120/13-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 166/1472/18.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року про видачу дубліката виконавчого листа належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року про видачу дубліката виконавчого документау справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат