Справа № 308/4085/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий парк Ужгородського національного Університету», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Благодійна організація «Закарпатське агентство з інвестицій, інновацій та розвитку», Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний Університет» про визнання трудових відносин припиненими ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що відповідно до протоколу загальних зборів засновників ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» його вирішено призначити на посаду генерального директора товариства, у зв`язку з чим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відповідні відомості щодо керівника.

Позивач стверджує, що трудового договору/контракту між ним та ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» не укладалося.

Вказує, що на виконання положень ст. 38 КЗпП України, ст.ст. 31, 32, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», 10.02.2021 року ним до ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» за поштовим відправленням №952 скеровано заяву з проханням протягом двох тижнів розглянути на загальних зборах учасників товариства питання про його звільнення із займаної посади генерального директора за власним бажанням з 01.03.2021 року, що на думку позивача кореспондується відповідно до вимог національного законодавства та установчими документами товариства з обов`язком учасників товариства провести загальні збори та розглянути відповідну заяву.

Зазначає, що з метою додаткового інформування щодо його звільнення, заява від 10.02.2021 року була подана засновникам/учасникам товариства, зокрема: Державному вищому навчальному закладу «Ужгородський національний Університет» та до благодійної організації «Закарпатське агентство з інвестицій, інновацій та розвитку».

Зауважує, що не зважаючи на подання заяви від 10.02.2021 року, будь-яких дій щодо заявлених ним вимог, товариство не вчинило, загальні збори учасників не проводились, рішення про його звільнення з посади генерального директора не приймалось. Крім іншого, жодної відповіді від ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» та його засновників отримано не було.

Вважаючи, що невиконання товариством вимог трудового законодавства при дотриманні позивачем процедури звільнення порушує його право на припинення трудових відносин, вказане слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. При цьому, саме припинення трудових відносин позивач вважає ефективним способом захисту порушеного права, посилаючись на аналогічну правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.07.2019 року, по справі 520/11437/16-ц.

Крім того, позивач просить ухвалити рішення щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з розділу: «Відомості про органи управління юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий парк Ужгородського національного Університету».

Дану вимогу мотивує відсутністю у чинному законодавстві, зокрема у Законі України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» як підстави для проведення реєстратором будь-яких реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судового рішення про припинення трудових відносин. Водночас, зазначає, що факт припинення повноважень директора, як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд визнати трудові відносини між ним та ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» припиненими з 01.03.2021 року, у зв`язку зі звільненням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України та виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про керівника ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету».

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, однак адвокат Маркусь М.І. подав суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечують.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Треті особи в судове засідання не з`явилися повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно і належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до п. 11.1, 11.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий парк Ужгородського національного Університету», затвердженого загальними зборами засновників (протокол №1 від 31 серпня 2015 року), державну реєстрацію якого проведено державним реєстратором 07.09.2015, виконавчим органом управління Наукового парку є генеральний директор, який обирається загальними зборами строком на три роки. При цьому, за п.8.18.12 даного Статуту обрання (переобрання) органів управління Наукового парку (Президента та Генерального директора) належить до компетенції загальних зборів.

Відповідно до протоколу №1 Загальних Зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий парк Ужгородського національного Університету» від 31.08.2015 року зборами прийнято рішення щодо призначення Генеральним директором ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» Кадара М.Й.

Як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованих за результатами безкоштовного запиту на офіційному веб-сайті розпорядника реєстру Міністерства юстиції України https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search за критеріями пошуку: «За кодом ЄДРПОУ або за найменуванням юридичної особи» - 39995833, у графі «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» актуальні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий парк Ужгородського національного Університету» - Кадар Матвій Йосифович керівник/представник (а.с. 12).

За положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відтак, з урахуванням актуальних відомостей про керівника юридичної особи - ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету», станом на день звернення з позовом, ОСОБА_1 є керівником відповідача.

Суд констатує, що контракту з ОСОБА_1 відповідачем як роботодавцем не укладено, а ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» не спростовано таких обставин, відтак, трудові відносини між сторонами у справі тривають та такі укладено на невизначений строк.

Серед переліку засновників (учасників) юридичної особи у згаданому Реєстрі, а також у Статуті значаться:

благодійна організація «Закарпатське агентство з інвестицій, інновацій та розвитку», , місцезнаходження: Україна, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Гойди, буд. 8,

державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний Університет», , місцезнаходження: Україна, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Підгірна, буд. 46.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 подав заяву від 08.02.2021 року, адресовану ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету», ДВНЗ «Ужгородський національний університет» та БО «Закарпатське агентство з інвестицій, інновацій та розвитку», за змістом якої ОСОБА_1 просив протягом двох тижнів розглянути на загальних зборах учасників ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» заяву щодо його звільнення із займаної посади генерального директора за власним бажанням з 01 березня 2021 року (а.с. 7).

Відповідно до копій фіскальних чеків ВПЗ Минай Закарпатської дирекції ПАТ «Укрпошта» за штрих кодовими ідентифікаторами 944, 952, 185, 207, 231, 282 поштові відправлення скеровані ТОВ Науковий парк УЖНУ, ДВНЗ УЖНУ,ЗАІІР та прийнятті відділенням пошти 10.02.2021 року (а.с. 8).

Як вбачається із трекінгу веб-сайту «Укрпошта» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1

- поштові відправлення за штрихкодовими ідентифікаторами 944 та 952 відповідачу вручені відповідно 12.02.2021 та 17.02.2021,

- поштові відправлення, адресовані ДВНЗ «Ужгородський національний університет», за штрихкодовими ідентифікаторами 207 та 282 вручені 12.02.2021;

- поштове відправлення, адресоване БО «Закарпатське агентство з інвестицій, інновацій та розвитку», за штрихкодовим ідентифікатором 231 вручені 12.02.2021, а поштове відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 185 передано на зберігання та відповідно не вручено адресату.

Як встановлено судом вище з пункту 8.18.12 Статуту переобрання органів управління Наукового парку та посадових осіб, якими відповідно до п.7.1. Статуту є і виконавчий орган управління наукового парку Генеральний директор, що спричиняє звільнення генерального директора, належить до виключної компетенції загальних зборів. Згідно з пунктом 8.4. Статуту будь-який засновник має право вимагати скликання позачергових зборів у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності Наукового парку. Будь-хто із засновників має право вимагати розгляду питання на засіданнях загальних зборів (п. 8.6. Статуту).

Згідно з долученими до справи матеріалами, позивач адресував заяву про звільнення від 08.02.2021 року всім засновникам відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

Разом з тим, ст. 43 Конституції України гарантує, що використання примусової праці забороняється.

Окрім того, за приписами ст. 22 Кодексу законів про працю України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Суд погоджується з позивачем, що спірні правовідносини сторін регулюються ч. 1 ст. 21, п. 1 ч. 1 ст. 23, ч. 4 ст. 24, п. 4 ч. 1 ст. 36, ст. 38 КзпП України, оскільки між сторонами існували трудові правовідносини.

Право позивача на звільнення з роботи закріплене Кодексом законів про працю України. Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 1 ч.1 ст.23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору також є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України).

Трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, та/або районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексу законів про працю).

За змістом положень ст. 38 КзПП право позивача на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» розглянути заяву генерального директора про звільнення.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Уповноважені на звільнення генерального директора товариства засновники товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий парк Ужгородського національного Університету», до повноважень яких входить скликання загальних зборів засновників Наукового парку, в даному випадку проігнорували повідомлення позивача про його звільнення і не розглянули по суті протягом передбачених законодавством строків, не виконали покладених на нього Статутом обов`язків по переобранню виконавчого органу.

З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства, відповідачем були порушені трудові права позивача, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд.

Отже, право позивача на звільнення з роботи за власним бажанням, передбачене ч. 1 ст. 38 КзПП, та право щодо вільного вибору праці є порушеним, таке порушення є триваючим та може бути захищене судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; зміна правовідношення; припинення правовідношення (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

У постанові від 03.07.2019 року, в справі №61-11768св 18, Верховний Суд виклав позицію, зазначивши, що недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.

За таких обстави суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання трудових відносин припиненими є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відомостей про ОСОБА_1 як керівника ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету», суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державний реєстратор, зокрема, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Всі реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі проводяться відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Зазначеним законом передбачено порядок проведення кожної реєстраційної дії та перелік документів, який надається державному реєстратору для її проведення.

Статтею 35 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несуть засновники (учасники) юридичної особи.

Частиною 4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено перелік документів, що подається заявником для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи.

Ухвалене судове рішення у даній справі щодо задоволення позовної вимоги про визнання трудових відносин між сторонами у справі припиненими з 01.03.2021 року тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Водночас, враховуючи обов`язок засновників (учасників) юридичної особи щодо обрання нового виконавчого органу, визначену відповідальність за відповідність установчих документів законодавству, а також виключну компетенцію саме суб`єкта державної реєстрації, а не відповідача у даній справі щодо формування реєстраційних справ, проведення реєстраційних дій; ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вимога позивача щодо виключення запису про нього як про керівника ТОВ «Науковий парк Ужгородського національного Університету» є передчасною та задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ч. 1 ст. 21, п. 1 ч. 1 ст. 23, ч. 4 ст. 24, п. 4 ч. 1 ст. 36, ст. 38 КзпП України, ст. 4, 5, 12, 13, 76, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити частково.

Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 10 липня 2000 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науковий парк Ужгородського національного Університету» (місцезнаходження юридичної особи: Україна, 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мукачівська, 25, ) припиненими з 01 березня 2021 року, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий парк Ужгородського національного Університету», на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науковий парк Ужгородського національного Університету» (місцезнаходження юридичної особи: Україна, 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Мукачівська, 25, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 10 липня 2000 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області) витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 08.06.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк