Справа № 569/4982/13-ц
УХВАЛА

08 червня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника заявника ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Павлюка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, що вжите ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2020 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилається на те, що як вбачається із довідки виданої його роботодавцем, на сьогодні відбувається щомісячне відрахування із його заробітної плати на погашення заборгованості стягнутої рішенням Рівненського міського суду від 21.05.2014 року. Інших джерел, які б давали йому можливість погасити вказану заборгованість, він не має.

Разом з тим, вказує, що він перебуває на «Д» обліку з квітня 2021 року з діагнозом: Са ректо-сигмоїдного кута товстої кишки сТЗ сN2а сМ1а (mts в печінку), ст. ІVа, кл. гр. IV. ХКН. Стан після курсів ПХТ, встановлення імплантованої венозної порт-системи.

Астенічний синдром, ракова інтоксикація. Дане лікування може бути проведено в умовах університетського медичного комплексу Шаріте, Берлін, Німеччина.

Зважаючи на вказані тяжкі обставини, він звернувся за медичною допомогою до Клініки загальної та вісцеральної хірургії м. Нордгаузен, Німеччина. Листом від 18.05.2021 року дана клініка йому підтвердила можливість медичного огляду, починаючи вже з 25.05.2021 року.

Однак, в силу наявного тимчасового обмеження застосованого до нього, як фізичної особи у праві виїзду за межі України, він не має можливості скористатися правом медичного огляду та лікування за межами України.

Разом з тим, звертає увагу суду на те, що хвороба у нього є тяжкою та потребує дорогого вартісного лікування. З метою чого, він вже звернувся до Благодійної організації «Благодійного фонду Олександра Салійчука» з проханням надати йому відповідну матеріальну підтримку. В такому фонді йому рекомендують з метою позитивного вирішення піднятого ним питання надати документи, які підтверджують вартість медичного обстеження та відповідного лікування. Натомість такі документи, він зможе надати такому фонду лише після безпосереднього відвідування медичного закладу за межами України.

Зважаючи на ситуацію, яка склалася з його станом здоров`я, вважає, що на сьогодні є всі підстави для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосованого стосовно нього ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2020 року в цивільній справі №569/4982/13-ц.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву свого довірителя, просить її задовольнити, з підстав, викладених у заяві.

Приватний виконавець в судовому засіданні заперечив проти скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та дослідивши матеріали заяви, зібрані по справі докази в їх сукупності, встановивши дійсні правовідносини та відповідні їм норми матеріального права, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з такого.

Згідно ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця Павлюка Н.В. про відкриття виконавчого провадження №59509353 від 09.07.2019 року, відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №569/4982/13-ц, виданого 29.07.2014 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості по кредитному договору, в сумі 13477547 грн. 69 коп.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2020 року в цивільній справі №569/4982/13-ц тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 на строк до повного виконання судового рішення, згідно виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №569/4982/13-ц, виданого 29.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13477547 (тринадцять мільйонів чотириста сімдесят сім тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 69 коп. та судові витрати в розмірі 3441 грн.

02.06.2020 року вказана ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 13.02.2020 року набрала законної сили.

Задовольняючи подання приватного виконавця суд виходив з того, що ОСОБА_2 не виконує зобов"язання, покладені на нього рішенням суду, не погасив заборгованості перед банком.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Проте особа, що має невиконанні зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.

У розумінні ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним поданням є посилання приватного виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку (тривале невиконання боржником зобов`язання, вказаного приватним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження).

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як вбачається із довідки виданої ПАТ «Речовий ринок» від 01.06.2021 р., з доходів ОСОБА_2 утримується борг згідно ВП № 59509353 відповідно до постанови б/н від 29.01.2020 р. у розмірі 20% від доходів.

Дана обставина свідчить про те, що боржник не ухиляється від обов`язку щодо виконання рішення суду.

Крім того, з довідки виданої Комунальним підприємством «Рівненський обласний протипухлинний центр» вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на «Д» обліку з квітня 2021 року з діагнозом: Са ректо-сигмоїдного кута товстої кишки сТЗ сN2а сМ1а (mts в печінку), ст. ІVа, кл. гр. IV. ХКН. Стан після курсів ПХТ, встановлення імплантованої венозної порт-системи.Астенічний синдром, ракова інтоксикація. Дане лікування може бути проведено в умовах університетського медичного комплексу Шаріте, Берлін, Німеччина.

Матеріали справи містять докази, що ОСОБА_2 дійсно звернувся за медичною допомогою до Клініки загальної та вісцеральної хірургії м. Нордгаузен, Німеччина. Листом від 18.05.2021 року дана клініка ОСОБА_2 підтвердила можливість медичного огляду, починаючи вже з 25.05.2021 року.

Однак, в силу наявного тимчасового обмеження застосованого до ОСОБА_2 , як фізичної особи у праві виїзду за межі України, він не має можливості скористатися правом медичного огляду та лікування за межами України.

Отже, вищевказане підтверджує, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосоване відносно ОСОБА_2 ухвалою Рівненського міського суду від 13 лютого 2020 року у справі №569/4982/13-ц, порушує право ОСОБА_2 на життя, здоров`я та медичну допомогу, яке гарантоване як законодавством України, так і нормами міжнародного права.

Доводи приватного виконавця в частині, що ОСОБА_2 може пройти курс лікування в Україні, судом не приймається до уваги, з огляду на таке.

Так, відповідно до статті 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Також, ст. 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Статтею 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; правовий захист від будь-яких незаконних форм дискримінації, пов`язаних із станом здоров`я.

Також, статтею 26 передбачено, що громадяни України можуть направлятися для лікування за кордон у разі необхідності надання того чи іншого виду медичної допомоги хворому та неможливості її надання в закладах охорони здоров`я України. Державні органи зобов`язані сприяти виїзду громадян України за кордон і перебуванню там в період лікування.

За умовами частини першої ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною третьою ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії « (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року, Судом зазначено, що обмеження щодо заборони у праві виїзду за межі країни повинні бути обґрунтовані та пропорційні відповідно із частинами 2, 3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (свобода залишати свою країну та обмеження цього права лише на підставі закону та якщо це необхідно у демократичному суспільстві).

Суд приймає до уваги твердження боржника ОСОБА_2 про те, що виконати в повному обсязі рішення Рівненського міського суду від 21.05.2014 року про стягнення боргу не має можливості через тяжку хворобу.

Суд враховує, що для обмеження у праві виїзду за кордон повинен бути доведений факт ухилення боржника від виконання рішення суду, однак, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не ухиляється від такого, натомість, має бажання сплатити борг, але не має можливості, у зв`язку з тяжкою хворобою, і тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон позбавляє його можливості виїхати за межами України, для лікування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що не скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, призведе до смерті ОСОБА_2 внаслідок його хвороби, що в свою чергу не тільки не сприятиме погашенню існуючої заборгованості, але й взагалі унеможливить її погашення в повному обсязі, а у випадку позитивної динаміки лікування ОСОБА_2 приватний виконавець зможе повторно звернутися з заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , задля виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню у разі непогашення заборгованості останнім добровільно.

Керуючись ст.33 Конституції України, ч. 5,6 ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України мені - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючому у АДРЕСА_1 ) застосоване ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.02.2021 року в справі №569/4982/13-ц на строк до повного виконання судового рішення, згідно виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №569/4982/13-ц виданого 29.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13477547 (тринадцять мільйонів чотириста сімдесят сім тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 69 коп. та судові витрати в розмірі 3441 грн.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина