Справа № 146/1094/20
Провадження № 22-ц/801/1204/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 рокуСправа № 146/1094/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Ліннік Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»» на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області у складі судді Скаковської І. В. від 06 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля»» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»» про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис),

встановив:

В листопаді 2020 року Приватне акціонерне товариство «Продовольча компанія «Поділля» (далі ПАТ «ПК «Поділля») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» (далі ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина») про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

В березні 2021 року, до початку розгляду справи по суті, ПАТ «ПК «Поділля» подало до суду першої інстанції заяву про відмову від позову.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року прийнято відмову позивача від позову, зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Томашпільському районі Вінницької області повернути ПАТ «ПК «Поділля» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 3153 грн 00 к., провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року в частині повернення судового збору скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не виконав приписи пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», за якими сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

ПАТ «ПК «Поділля» подало відзив на апеляційну скаргу, за яким просило залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Частиною третьою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи видно, що відповідно до платіжних доручень № Р01027046, № Р01027045, № Р01027044 від 28 жовтня 2020 року ПАТ «ПК «Поділля» сплатило 6306 грн 00 к. судового збору за звернення до суду з позовом у цій справі.

За таких обставин, оскільки у справі закрито провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення ПАТ «ПК «Поділля» з державного бюджету 50 процентів судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, а саме 3153 грн 00 к.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 131/511/18.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до тлумачення пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд відхиляє, тому що вказаною нормою передбачено право повернення усієї суми судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі, водночас вона містить виняток щодо здійснення такого повернення в разі закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, яке має відбуватись в порядку, передбаченому частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» залишити без задоволення, а ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета