Номер провадження: 22-ц/813/3172/21
Номер справи місцевого суду: 509/1105/20
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 липня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Гандзій Д.М., повний текст ухвали виготовлено 21 липня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно.

Одночасно ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.03.2020 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволена частково. Накладено арешт на 1/2 частину автомобіля марки «ВМW Х-5» 4799 (2007), № кузова НОМЕР_1 та на 1/2 частину автомобіля марки «Тоуоtа Lаnd Сruiser» 4799 (2003) № шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . В задоволені решти вимог відмовлено.

15 липня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій змінила позовні вимоги.

16 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив частково скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.03.2020 року в частині накладання арешту на 1/2 частину автомобіля марки «Тоуоtа Lаnd Сruiser» д/н НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 29.05.2019 року належить ОСОБА_2 оскільки, враховуючи зміну позивачкою предмету позову в заяві від 15.07.2020 р. вже не є предметом спору.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 липня 2020 року, заява ОСОБА_2 про часткове скасування заходів забезпечення позову задоволена.

Скасовані заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.03.2020 року в частині накладання арешту на 1/2 частину автомобіля марки «Тоуоtа Lаnd Сruiser» 4799 (2003) № шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .

Не погодившись з ухвалою суду від 21 липня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що скасування заходів забезпечення позову дасть можливість ОСОБА_2 незаконним шляхом виконувати певні дії щодо автомобіля «Тоуоtа Lаnd Сruiser».

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 , представник ОСОБА_2 зазначає, що ухвала суду відповідає вимогам закону, оскільки позивачем до суду була подана заява, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 відмовилася від частини позовних вимог, що стосується автомобіля «Тоуоtа Lаnd Сruiser».

Сторони про розгляд справи на 03 лютого 2021 року були сповіщені належним чином (а.с. 85-87, 89-91).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (04 лютого 2021 року).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 березня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» 4799 (2003) № шасі НОМЕР_2 не є предметом спору і позову по цивільній справі про встановлення факту проживання однією сім`єю, та визнання права власності на майно, набутого під час фактичних шлюбних відносин.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

В силу п.п. 3, 4, 7 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим позовним вимогам, безпосередньо бути пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, у тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Згідно з ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, та визнання права власності на майно, в якому просила:

- встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з січня 2019 року;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ВМW Х-5» 4799 (2007), № кузова НОМЕР_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Тоуоtа Lаnd Сruiser» 4799 (2003) № шасі НОМЕР_2 .

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивачка просила накласти арешт на вказані автомобілі, обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову тим, що є реальна загроза переоформлення права власності на вказані автомобілі на інших осіб з метою затягування судового процесу та з метою утруднення можливості виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 11 березня 2020 року заява ОСОБА_1 задоволена частково.

15 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій змінила позовні вимоги та виклала п. 3 прохальної частини позовної заяви у наступній редакції:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ВМW Х-5» 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_5 .

Судом вірно встановлено, що автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» 4799 (2003) № шасі НОМЕР_2 , у зв`язку зі зміною позовних вимог не є предметом спору і позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, та визнання права власності на майно, набутого під час фактичних шлюбних відносин, а тому необхідність в арешті вказаного автомобіля відпала.

На підставі вищевикладених обставин, суд першої інстанції з урахуванням вжитих заходів забезпечення позову та предметом позовних вимог на законних підставах скасував заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на 1/2 частину автомобіля «Тоуоtа Lаnd Сruiser», вжиті ухвалою суду від 11 березня 2020 року, у зв`язку з тим, що заявлені вимоги щодо застосування заходів забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що скасування заходів забезпечення позову дасть можливість ОСОБА_2 незаконним шляхом виконувати певні дії щодо автомобіля «Тоуоtа Lаnd Сruiser», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, співмірність заявлених позовних вимог та з урахуванням змінених позовних вимог, дійшов до обґрунтованого висновку про скасування заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на 1/2 частину зазначеного автомобіля.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 04 лютого 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.Г. Ващенко

_______________________________________ С.М.Сегеда