РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Рівненського виконавчого комітету Рівненської міської ради - Глазкової Н.О.

представника відповідача Рівненської обласної державної адміністрації - Ганова О.О.

представника відповідача Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" - Остапенка Д.І.

представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю " Рівнегаз Збут" - Середи О.В.

представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" - Свирид,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу № 569/23751/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненського виконавчого комітету Рівненської міської ради, Рівненської обласної державної адміністрації, приватного акціонерного товариства " Рівнеобленерго", товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут", Рівненського обласного водопостачального комунального підприємства ВКГ " Рівнеоблводоканал", товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про скасування тарифів за період з 2014 року по сьогодні, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до Рівненського виконавчого комітету міської ради, Рівненської обласної державної адміністрації, приватного акціонерного товариства " Рівнеобленерго", товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут", Рівненського обласного водопостачального комунального підприємства ВКГ " Рівнеоблводоканал", товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про скасування тарифів за період 2014 року.

Відповідно до уточненої позовної заяви, позивач просить:

- визнати всі тарифи, які були призначені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з 27.08.2014 року по сьогодні, недійсними;

- зобов"язати відповідачів приватне акціонерне товариство " Рівнеобленерго", товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут", Рівненське обласне водопостачальне комунальне підприємство ВКГ "Рівнеоблводоканал", товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" провести перерахунок її індивідуальних комунальних тарифів;

- зобов"язати відповідачів Рівненський виконавчий комітет міської ради та Рівненську обласну державну адміністрації запровадити до 31.12.2019 року особисто їй тарифи, які діяли до 27.08.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2014 року по 2016 рік НКРЕП призначило тарифи в Україні. Для того, щоб надати більший статус цій організації 22 вересня 2016 року був прийнятий Закон України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» за № 1540 VІІІ. Вказує, що саме по цьому закону 13.06.2019 р. Конституційний Суд України прийняв рішення, яким фактично визнав в цілому створення НКРЕП неконституційним, що дає право ставити питання по тарифам.

Так, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг визнана неконституційною, тому всі тарифи, які вона приймала вважає, що повинні бути скасовані та має бути здійснений перерахунок сплачених коштів. Відтак, просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою суду від 09 січня 2020 року вказаний позов залишений без руху, з наданням строку на усунення недоліків (т. 1 а.с. 6-9).

24 січня 2020 року позивач на виконання вимог ухвали суду від 09 січня 2020 року подала до суду уточнену позовну заяву та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 27 січня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання позову - відмовлено.

Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору на строк до ухвалення судового рішення у справі судом (а.с. 21,22).

Ухвалою суду від 27 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Рівненської обласної державної адміністрації, ПрАТ "Рівнеобленерго" , ТОВ "Рівнегаззбут", РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал", ТОВ "Рівнетеплоенерго" про скасування тарифів за період 2014р. по сьогодні . Запропоновано відповідачам надати відзив на позовну заяву (а.с. 23, 24).

Ухвалою суду від 18 березня 2020 року витребувано від ПрАТ "Рівнеобленерго", ТОВ "Рівнегаззбут", РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" докази по справі (т. 1 а.с. 106,107).

Ухвалою суду від 18 березня 2020 року витребувано у АТ «Укрексімбанк» та у Рівненського обласного управління АТ Ощадбанк м. Рівне інформацію по справі (т. 1 а.с. 108, 109).

Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року повторно витребувано у АТ «Укрексімбанк» та у Рівненського обласного управління АТ Ощадбанк м. Рівне інформацію по справі (т. 1 а.с. 118, 119).

Ухвалою суду від 26 травня 2020 року повторно витребувано у АТ «Укрексімбанк» та у Рівненського обласного управління АТ Ощадбанк м. Рівне інформацію по справі (т. 1 а.с. 135, 136).

Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року повторно витребувано у філії Рівненського обласного управління АТ Ощадбанк м. Рівне інформацію по справі (т. 1 а.с. 178, 179).

Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення третьої особи керівника філії - Рівненське обласне управління АТ "Ощадбанк" Прокопчука Р.Є. у справі відмовлено (т. 1 а.с. 207, 208).

Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення виконання ухвали суду про витребування доказів відмовлено. Зобов"язано Центральний апарат АТ "Ощадбанк" надіслати повторно суду відповідь на ухвалу суду від 26.05.2020 року, надану Центральним апаратом АТ "Ощадбанк" 24.06.2020 року № 46-13/5073/7201 БТ. Повторно витребувано у філії Рівненського обласного управління АТ Ощадбанк м. Рівне інформацію (т. 1 а.с.209-210).

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про залучення третьої особи Громадську організацію «Сотня Майдану» (т. 2 а.с. 30, 31).

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про долучення доказів, як передчасно подане (т. 2 а.с. 32,33).

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено, як передчасно подане (т. 2 а.с. 34,35).

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення виконання ухвали суду про витребування доказів відмовлено (т. 2 а.с. 36,37).

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року оферти-повідомлення-вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернуто відповідно заявникам без розгляду.

19 лютого 2020 року від відповідача ПрАТ "Рівнеобленерго" надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Зокрема зазначає, що тарифи на електроенергію, що відпускається населенню встановлює НКРЕКП, ПрАТ «Рівнеобленерго» не має повноважень жодним чином змінювати або коригувати ці тарифи.

Вважає, що положення Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» за № 1540 VІІІ, на які посилається позивач, Конституційним Судом визнались неконституційними стосуються лише членів комісії Регулятора, строк їх перебування на посадах, а також суб`єкта їх призначення.

Враховуючи вищевказане, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) є легітимним органом.

Вважає, що рішення Конституційного суду України від 13.06.2019 року не ставить під сумнів відповідність Конституції, інших статей Закону України, що визначають правовий статус членів та порядок організації роботи НКРЕКП, а також не встановлює регулятором тарифи на житлово-комунальні послуги з 27.08.2014 року.

Додатково зазначає, з 2014 року постанови НКРЕКП скасовані у законному порядку не були, відтак нарахування проводились відповідно до чинного законодавства.

25 лютого 2020 року від відповідача Рівненської обласної державної адміністрації надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову, посилаючись на те, що позивач наводить підпункт 2 пункту «а» частини першої статті Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якого до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і в межах, визначених законодавством тарифів і в межах визначених законодавством тарифів на побутові, комунальні, транспортні та інші послуги.

Зазначає, що вказані позивачем повноваження органів місцевого самоврядування належать згідно вказаного закону до власних (самоврядних) повноважень.

Обласна державна адміністрація не є органом місцевого самоврядування, а відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Крім того, зазначає, що облдержадміністрація не має повноважень по затвердженню тарифів та позивачем не наведено жодного нормативно-правового акта, який зобов`язує облдержадміністрацію встановити тарифи, які діяли до 27 серпня 2014 року.

02 березня 2020 року від відповідача Рівненського виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову, посилаючись на те, що згідно з підпунктом 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження органів місцевого самоврядування в галузі цін. До відання виконавчих органів міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

З вищевказаного переліку комунальних послуг, в м. Рівному органи місцевого самоврядування регулюють послуги з поводження з побутовими відходами, шляхом винесення рішень виконавчого комітету Рівненської міської ради. Також до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення тарифів на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії (статті 13, 20 Закону України «Про теплопостачання») та встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам господарювання, які являються ліцензіатами Рівненської обласної державної адміністрації, а не Регулятора. Встановленню тарифів на комунальні послуги передує: підготовка заявниками, виконавцями відповідних послуг звернення та розрахунків економічно-обґрунтованих витрат відповідно до порядків формування; калькулювання планованих витрат; підготовка та затвердження інвестиційних програм; інформування споживачів про зміну тарифів; перевірка уповноваженими органами поданих матеріалів; підготовка проектів рішень чи постанов; розгляд зауважень і пропозицій споживачів тощо.

Крім того, вважає, що посилання позивача на рішення Конституційного суду України стосується положень окремих статей Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», зокрема тих, які визначають статус НКРЕКП та процедуру призначення і звільнення з посад членів НКРЕКП тощо, а не повноважень Регулятора. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

04 березня 2020 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю " Рівнегаз Збут" надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» є суб`єктом господарювання, яким з 01.07.2015 року на підставі ліцензій, виданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) №1647 від 28.05.2015 року та №653 від 16.05.2018 року здійснюється господарська діяльність з надання населенню, бюджетним установам та організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам послуг з постачання природного газу.

З 1 жовтня 2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу», відповідно до якого з 1 жовтня 2015 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, втратила повноваження щодо забезпечення проведення цінової політики на ринку природного газу (в частині встановлення цін на природний газ для споживачів України).

Відповідно до частини першої статті 11 ЗаконуУкраїни «Про ринок природного газу», з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відтак, на підставі вимог статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758, від 22.03.2017 р. № 187 та від 19.10.2018 року № 867, затверджені Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (надалі Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів), якими була встановлена ціна на природний газ для побутових споживачів.

Вважає, що позовна заява ОСОБА_1 не містить переліку нормативно-правових актів, прийнятих НКРЕКП, які на її думку мають бути визнані судом недійсними, а відтак просить відмовити у задоволенні позову.

10 березня 2020 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову, посилаючись на те, що відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення в разі ненадання їх в або надання їх не в повному обсязі, зниження якості» № 151 від 17.02.2010 р. перерахунки щодо ненаданих або наданих не в повному обсязі послуг з централізованого опалення здійснюються за відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії.

Вказує на те, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. ТОВ «Рівнетеплоенерго» не надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання до будинку АДРЕСА_1 , а тому не може бути належним відповідачем у справі.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Рівненської обласної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" заперечив проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими.

В судовому засіданні представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю " Рівнегаз Збут" позовні вимоги позивача не визнала та просила в позові відмовити, з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" позовні вимоги позивача не визнала та просила в позові відмовити.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві приватної власності, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 16).

Стаття 67 Житлового кодексу України встановлює, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки індивідуального споживача, серед іншого якими є: укладання договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, тощо.

Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надано роз`яснення термінів, які вживаються в цьому законі, зокрема п. 6 визначено, що індивідуальний споживач це - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Повноваження зі встановлення тарифів на комунальні послуги в Україні розподілені між Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП, Регулятор) та органами місцевого самоврядування.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VIII (далі-Закон) у частині комунальних послуг введений в дію з 01.05.2019. Згідно з статтею 5 Закону до комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Як зазначено позивачем, тарифи, які затверджені НКРЕКП є неправомірними, оскільки рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-17/2018(5133/16) від 13.06.2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України частина перша ст..1, п.2 ч.1 ст.4, ч.1, абзаци перший, другий ч.2 ст.5, абзаци 2, 3, 4, 39, 40 частини третьої, ч.6 ст.8 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики комунальних послуг» від 22.09.2016 року № 1540-VІІІ.

Щодо повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, то суд зазначає таке.

29 вересня 2016 року Верховною радою України був прийнятий Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» № 1540VIII, який набрав чинності 26.11.2016 року.

До 26.11.2016 року порядок організації діяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг на підставі Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 9 липня 2010 року № 2479-VI (в редакції станом на 01.01.2016) визначався Законом України "Про природні монополії".

13 червня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення №3-234/2018 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої статті 1, пункту 2 частини першої статті 4, частини першої, абзаців першого, другого частини другої статті 5, абзаців другого, третього, четвертого, п`ятого, тридцять дев`ятого, сорокового частини третьої, частини шостої статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Цим Рішенням Конституційний Суд України:

визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), абзац п`ятий частини третьої статті 8 Закону України „Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 вересня 2016 року № 1540VIII;

визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частину першу, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частину шосту статті 8 цього Закону.

У Рішенні КСУ констатував, що утворення постійно діючого незалежного державного колегіального органу, який за функціональним призначенням, сферою діяльності, повноваженнями має ознаки центрального органу виконавчої влади, але не підпорядковується Кабінету Міністрів України і не належить до системи органів виконавчої влади, не узгоджується з Конституцією України.

Зважаючи на те, що визнання неконституційними окремих положень Закону матиме правовим наслідком істотні прогалини у законодавстві стосовно порядку організації діяльності Комісії, що може унеможливити її функціонування та виконання нею завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, КСУ визнав за потрібне відтермінувати втрату чинності відповідними положеннями Закону для приведення чинного законодавства у цій частині у відповідність до вимог Конституції України.

У Рішенні Суду зазначається, що частина перша статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частина перша, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частина шоста статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з 31 грудня 2019 року.

Відтак, Рішення суду стосується виключно положень статей 1, 4 і 5, які визначають статус НКРЕКП як повністю незалежного органу, а також статті 8, яка визначає процедуру призначення та звільнення з посад членів НКРЕКП.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення суду не ставить під сумнів відповідність Конституції інших статей Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540VIII, що визначають повноваження, правовий статус членів та порядок організації роботи НКРЕКП, а також не скасовує встановлені регулятором тарифів на житлово-комунальні послуги з 27.08.2014.

29 грудня 2019 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг», опублікований у «Голосі України» 28 грудня 2019 року, яким внесені зміни, зокрема, в частині її правового статусу, особливостей призначення та припинення повноважень членів Регулятора.

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - в старій редакції, що узгоджується із ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - в новій редакції, передбачено, що ціни (тарифи) на комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування, таким органом є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Регулятор, НКРЕКП).

Відповідно до своїх функцій і повноважень Регулятор здійснює формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не надано доказів, що постанови НКРЕКП були скасовані, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання всіх тарифів, які були призначені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з 27.08.2014 р. по сьогодні, недійсними є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині про зобов"язання відповідачів, приватне акціонерне товариство " Рівнеобленерго", товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут", Рівненське обласне водопостачальне комунальне підприємство ВКГ "Рівнеоблводоканал", товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" провести перерахунок позивачу індивідуальних комунальних тарифів, суд виходить з такого.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі-Закон) у частині комунальних послуг введений в дію з 01.05.2019. Згідно з статтею 5 Закону до комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

3гідно з п. 1 Положення Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України. НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. Пунктом 3.5 цього Положення передбачено, що одним із основних завдань НКРЕКП є забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін. За змістом п. 13 Положення рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами i розпорядженнями, зазначені рішення, прийняті у межах повноважень НКРЕКП, обов`язкові для виконання суб`єктами природних монополій, однак можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Тобто, тарифи на електроенергію, що відпускається населенню встановлює НКРЕКП, а ПРАТ "Рівнеобленерго", в свою чергу, не має повноважень жодним чином змінювати або коригувати ці тарифи самостійно.

Щодо вимог позивача до Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВНЕГАЗ ЗБУТ», то суд зазначає, що воно є суб`єктом господарювання, яким з 01.07.2015 року на підставі ліцензій, виданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) №1647 від 28.05.2015 року та №653 від 16.05.2018 року здійснюєтьсягосподарська діяльність з надання населенню, бюджетним установам та організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам послуг з постачання природного газу.

З 1 жовтня 2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу», відповідно до якого з 1 жовтня 2015 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, втратила повноваження щодо забезпечення проведення цінової політики на ринку природного газу (в частині встановлення цін на природний газ для споживачів України).

Відповідно до частини першої статті 11 ЗаконуУкраїни «Про ринок природного газу», з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відтак, на підставі вимог статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758, від 22.03.2017 р. № 187 та від 19.10.2018 року № 867, затверджені Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (надалі Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів), якими була встановлена ціна на природний газ для побутових споживачів.

Розрахунки за спожитий природний газ із побутовими споживачами проводилисьТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» на підставі цін, затверджених:

- з 01.07.2015 року по 30.09.2015 постановою НКРЕКП від 03.03.2015 р. № 583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 03.03.2015 р. за № 242/26687.

- з 01.10.2015 року по 31.03.2017 року постановою Кабінету Міністрів України відвід 01.10.2015 р. № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).

- з 01.04.2017 року по 31.10.2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 р. № 187 Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.

- з 01.11.2018 по 30.04.2020 року постановою Кабінету Міністрів Українивід 19.10.2018 р. № 867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу».

Так, ТзОВ "РівнегазЗбут" не має повноважень жодним чином змінювати або коригувати ці тарифи самостійно.

Щодо позовних вимог до відповідача Товариства з обмеженою діяльністю «Рівнетеплоенерго», суд вказує на таке.

Товариство з обмеженою діяльністю «Рівнетеплоенерго» здійснює свою господарську діяльність у відповідності з вимогами Законів України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. № 2633-lV, «Про житлово-комунальні послуги» 24.06.2004р. № 1875-lV- (даний закон втратив чинність 01.05.2019 р.), чинний Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-Vlll (вступив в дію 01.05.2019 р.) «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого , постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року (зі змінами та доповненнями), «Правила користування тепловою енергією» затвердж. Постановою КМУ від 03.10.2007р. № 1198, «Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі» затвердж. Постановою КМУ від 17.02.2010р. № 151 та іншиминормативно-правовими актами в сфері теплопостачання.

Відповідно до своїх функцій і повноважень Регулятор здійснює формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Згідно із. ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень НКРЕКП у сфері теплопостачання встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією.

На підставі вищевказаних повноважень, Регулятор прийняв ряд постанов, а саме, № 449 від 23.04.2014 р., № 569 від 23.05.2014, № 664 від 13.06.2014р., № 792 від 27.06.2014 р., № 146 від 17.10.2014р., № 1171 від 31.03.2015 р., № 174 від 21.05.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р. та №1536 від 28.12.2017 р., № 1792 від 11.12.2018р., № 1806 від 11.12.2018р., № 1807 від 11.12.2018р., № 1805 від 11.12.2018р., про встановлення тарифів, відповідно до яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» здійснювало нарахування споживачам за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. (для різних категорій споживачів)

Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України « Про затвердження порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення в разі ненадання їх в або надання їх не в повному обсязі, зниження якості» № 151 від 17.02.2010р. перерахунки щодо ненаданих або наданих не в повному обсязі послуг з централізованого опалення здійснюються за відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, то ТОВ «Рівнетеплоенерго» не надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання до будинку АДРЕСА_1 .

Так, судом не встановлено, а ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, що нарахування комунальних тарифів були їй нараховані у незаконний спосіб.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів тому, що постанова НКРЕКП стосовно затвердження тарифів на комунальні послуги скасовано та не підлягає застосуванню.

Таким чином, враховуючи, що рішення Конституційного суду України не ставить під сумнів відповідність Конституції інших статей Закону України, що визначають повноваження, правовий статус членів та порядок організації роботи НКРЕКП, а також не скасовує встановлені регулятором тарифи на житлово-комунальні послуги з 27.08.2014 року та те, що послуги позивачу надаються щомісячно та направляються рахунки на оплату цих послуг на підставі затверджених НКРЕКП тарифів за нормами споживання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов"язання відповідачів Рівненський виконавчий комітет Рівненської міської ради та Рівненську обласну державну адміністрація провести перерахунок позивачу індивідуальних комунальних тарифів, то суд зазначає таке.

Так, позивач просить суд зобов`язати облдержадміністрацію затвердити тарифи, які діяли до 27.08.2014.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, що дають підстави стверджувати, що облдержадміністрація має повноваження по затвердженню тарифів.

Постановою КМУ від 25.12.1996 N 1548 визначено перелік повноважень центральних органів виконавчої влади, Ради Mіністрів Автономної Республіки Крим, обласних, адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг.

Відповідно до вищезазначеної Постанови, Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопільська міська державна адміністрація регулюють (встановлюють), торговельні (постачальницько-збутові) надбавки, нормативи рентабельності на паливно-енергетичні ресурси (вугілля, вугільні брикети, паливо пічне побутове, гас освітлювальний, торф паливний кусковий, дрова, торф`яні брикети, гас скраплений), що відпускаються населенню для побутових потреб, граничний рівень цін на зерно сільськогосподарських культур, граничні торговельні надбавки дизельне паливо і бензини моторні, шо реалізуються через автозаправні станції, на рівні не вище 15 відсотків їх оптово-відпускної ціни або митної вартості граничні торговельні надбавки (націнки) на продукцію громадського харчування, що реалізується в загальноосвітніх, професійно- технічних та вищих навчальних закладах.

Серед зазначеного переліку, суд не вбачає повноважень облдержадміністрації затверджувати тарифи.

Крім того, суд зауважує, що у своїх вимогах позивач не зазначає, які саме тарифи мають бути затверджені.

Також є безпідставним є посилання позивача на вимоги законодавства щодо ч. 1 ст. 393 ЦК України, яким правовий акт органу державної влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, що не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Разом з тим, у позовних вимогах до відповідачів не вимагається скасування будь якого акту.

Також визначено, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про державні адміністрації», голова облдержадміністрації видає розпорядження на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади.

Так, обласна державна адміністрація не є органом місцевого самоврядування, а відповідно до ч. 1 Закону України « Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Згідно ст. 35 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації не мають права втручатися у здійснення органами місцевого самоврядування власних повноважень.

Крім того, позивачем не наведено жодного нормативно-правового акта, який зобов`язує облдержадміністрацію встановити тарифи, які діяли до 27.08.2014.

Враховуючи вищевикладене та те, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач Облдержадміністрація ніяким чином не порушувала будь яких прав позивача, суд вважає позовні вимоги щодо зобов`язання Рівненської обласної державної адміністрації вчинити дії по затвердженню тарифів, які діяли до 27.08.2014 є необґрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Крім того, позивач також просить суд зобов`язати Рівненський виконавчий комітет міської ради затвердити тарифи, які діяли до 27.08.2014.

Повноваження зі встановлення тарифів на комунальні послуги в Україні розподілені між Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП, Регулятор) та органами місцевого самоврядування.

Згідно з підпунктом 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження органів місцевого самоврядування в галузі цін. До відання виконавчих органів міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні, транспортні та інші послуги (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

З вищевказаного переліку комунальних послуг, в м. Рівному органи місцевого самоврядування регулюють послуги з поводження з побутовими відходами, шляхом винесення рішень виконавчого комітету Рівненської міської ради. Також до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення тарифів на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії (статті 13, 20 Закону України «Про теплопостачання») та встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам господарювання, які являються ліцензіатами Рівненської обласної державної адміністрації, а не Регулятора. Встановленню тарифів на комунальні послуги передує: підготовка заявниками, виконавцями відповідних послуг звернення та розрахунків економічно-обґрунтованих витрат відповідно до порядків формування; калькулювання планованих витрат; підготовка та затвердження інвестиційних програм; інформування споживачів про зміну тарифів; перевірка уповноваженими органами поданих матеріалів; підготовка проектів рішень чи постанов; розгляд зауважень і пропозицій споживачів тощо.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Рівненського виконавчого комітету міської ради затвердити тарифи, які діяли до 27 серпня 2014 року не підлягають до задоволення.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Відтак, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо, позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

З огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини та норми права, які їх регулюють, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рівненського виконавчого комітету Рівненської міської ради, Рівненської обласної державної адміністрації, приватного акціонерного товариства " Рівнеобленерго", товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут", Рівненського обласного водопостачального комунального підприємства " Рівнеоблводоканал", товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про скасування тарифів за період з 2014 року по сьогодні- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3

Відповідач - Рівненський виконавчий комітет Рівненської міської ради, 33028, м.Рівне, вул. Соборна, 12-а,

Відповідач - Рівненська обласна державна адміністрація, 33000 м.Рівне, Майдан Просвіти, 1, код ЄДРПОУ 139 86712

Відповідач Приватне акціонерне товариство " Рівнеобленерго", 33000. м.Рівне. вул. Кн.Володиимира, 71,

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю " Рівнегаз Збут", 33027, м.Рівне, вул. І.Вишенського, 4,

Відповідач - Рівненське обласне водопостачальне комунальне підприємство ВКГ " Рівнеоблводоканал", 33018, м.Рівне, вул. С.Бандери, 2,

Відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю " Рівнетеплоенерго", 33027, м.Рівне, вул. Д.Гальцького, 27, .

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2021 року.

Суддя Н.Г. Кучина