Справа №751/6487/20
Провадження №2/751/917/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Мулач Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 36357,77 грн заборгованості по кредитному договору та судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до заяви № б/н від 24.06.2007 ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 6600,00 грн. Підписання вказаної заяви є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням і ініціативою банку, відповідно до п.3.2, 3.3 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі, складають між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. При укладенні кредитного договору керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Вказують, що банк свої зобов`язання за договором виконав. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Посилаються, що згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками і іншими витратами згідно умов договору, тому станом на 30.06.2020 заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» становить 36357,77 грн, з яких: заборгованість за кредитом 6542,21 грн; 29815,56 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 заборгованість за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку просять стягнути з відповідача у примусовому порядку та понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить застосувати наслідки спливу позовної давності щодо позовних вимог та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.03.2021 скасоване заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.01.2021 у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 90-91)

Судом встановлено, що 24.06.2007 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 1899,60 грн на строк шість місяців з 24.06.2007 по 24.12.2007 включно, зі сплатою відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 46,54 грн та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 316,6 грн, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.10).

Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , підтверджується зміна розміру кредитного ліміту до 6600,00 грн (а.с. 9).

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг; своїм підписом підтверджує факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREEC.

У Постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

У Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 161/15679/15-ц, провадження № 61-765св18, міститься висновок по застосуванню частини першої статті 264 ЦК України та вказано, що з тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно за ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Як вбачається з виписки банку про рух коштів, наданого позивачем (а.с. 31-35), останнє погашення заборгованості сам ОСОБА_1 здійснив 14.05.2012, тому позовна давність за зобов`язанням закінчувалася у травні 2015. Разом з тим, позовну заяву було подано до суду 29.09.2020, тобто після спливу строку позовної давності.

Таким чином, у задоволенні позову необхідно відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 256-258, 264, 266, 267 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складене 04.06.2021

Головуючий - суддя І. В. Яременко