Справа № 755/2042/21
Провадження № 2/755/1630/21
УХВАЛА

"03" лютого 2021 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі № 755/2042/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 6 100 Євро за борговою розпискою від 23 вересня 2020 року.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подала до суду заяву про забезпечення даного позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме: Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 30720046.

Заява мотивована тим, що 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 надала в борг ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6 100 Євро, що підтверджується розпискою, зі строком повернення до 15 січня 2021 року. Однак до визначеного сторонами часу відповідач ОСОБА_3 отримані в борг кошти не повернула, чим ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Факт неповернення коштів відповідач пояснює сімейними обставинами, оскільки члени її родини безпідставно користуються належними їй коштами, розміщеними на депозитному рахунку в банку, у сумі 200 000 грн, за рахунок яких вона мала намір повернути борг. Також у власноручно написаній заяві боржник зазначає, що її дочка має намір продати належну їй на праві власності Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи майновий стан боржника, відсутність іншого належного на праві власності боржнику майна, за рахунок якого можна погасити існуючу заборгованість, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний спосіб захисту та поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

З матеріалів справи убачається, що 23 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого остання отримала у борг 6 100 Євро, зі строком повернення до 15 січня 2021 року. Факт отримання коштів підтверджується власноручно написаною та підписаною ОСОБА_3 борговою розпискою.

16 січня 2021 року ОСОБА_3 надала письмові пояснення, в яких вказала, що 23 вересня 2020 року вона дійсно отримала у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 100 Євро, які мала намір повернути шляхом зняття коштів з належного їй депозитного рахунку в банку. 11 січня 2021 року депозитний рахунок було закрито, гроші в банку в її присутності отримала її дочка ОСОБА_4 , яка залишила їх у своєму користуванні і до даного часу не повернула.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20 січня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 та Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальна вартість якої 60 770 грн.

Оскільки заявлено позов майнового характеру, враховуючи ціну позову та той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження відповідачем вказаного майна, суд вважає за доцільне застосувати захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 51,70 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер майна 30720046, за рахунок якої може бути виконано рішення про ймовірне задоволення позову. Вжиття такого заходу забезпечення буде достатнім, ефективним та не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу.

Керуючись статтею 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 51,70 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер майна 30720046.

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Дані про боржника: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий, адреса: АДРЕСА_5 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Суддя О.О. Хромова