ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

07 червня 2021 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі Баранюк О.В.

з участю представників відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представників позивача: Ульчака Б.І., Любімцевої Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном,-

встановив:

12 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_3 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном.

Як на підстави перегляду заочного рішення суду у своїй заяві покликається на ту обставину, що не знала про час розгляду справи, повідомлень про виклик до суду не отримувала, була позбавлена можливості належним чином реалізувати свої процесуальні права у даній справі. Також копії судового рішення не отримувала, а дізналась про існування рішення суду лише після відкриття виконавчого провадження. Копію заочного рішення отримала в суді 23 листопада 2020 року. Вказує на обставини, які не були враховані судом під час розгляду справи та ухвалення рішення. Просить заочне рішення суду у справі переглянути.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 березня 2021 року у даній справі, за клопотанням відповідача ОСОБА_3 було поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду у даній справі.

У судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали дану заяву відповідача ОСОБА_3 та просять її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представники позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили проти задоволення даної заяви, вважають що відповідач умисно не отримувала кореспонденцію з суду та зловживала своїми процесуальними правами, і доводи представників відповідача зводяться до незгоди з постановленим судом не на користь відповідача рішенням. Окрім цього, представник позивача ОСОБА_5 подав суду письмові заперечення проти даної заяви, покликаючись на обставини, наведені ним під час судового розгляду даної заяви.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді даної заяви про перегляд заочного рішення суду, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подана заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Як зазначалось вище, заочне рішення, яке просить переглянути заявник, було постановлено 22 липня 2020 року.

Як вбачається із змісту заяви про перегляд заочного рішення, та матеріалів справи, відповідач неодноразово повідомлялась судом за зареєстрованим та фактичним її місцем проживання про час та місце розгляду справи, і про наявність такої справи в провадженні суду вона знала, оскільки уповноважувала своїх представників на участь у даній справі та отримувала повідомлення про виклик до суду (т.1, а.с. 120, 163).

В подальшому, відповідач відмовилась від отримання будь-якої кореспонденції з суду (т.1, а.с. 30, 34, 129, 133, 145, 148; т.2 а.с. 7, 12, 19, 34, 40, 43), жодних клопотань до суду не направляла.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.41, 47 Рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України", № 3236/03 від 03.04.2008 року, у справі "Мушта проти України", № 8863/06 від 18.11.2010 року).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Поведінка відповідача, яка виразилась в систематичному неотриманні без будь-яких поважних причин повідомлень про виклик до суду для участі у розгляді даної справи, свідчить про умисне зловживання наданим їй законом процесуальним правом з метою затягування розгляду справи.

Стосовно доводів відповідача на обставини, які не були враховані судом під час розгляду справи та ухвалення рішення, суд зазначає, що доводи заявника в судовому засіданні про підстави скасування заочного рішення фактично зводяться до переоцінки доказів, які містяться в матеріалах справи та були предметом дослідження при ухваленні заочного рішення, а нових доказів для скасування заочного рішення відповідачем та її представниками суду не надано.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст. 6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї.

У зв`язку з вищенаведеним, суд зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом при ухваленні заочного рішення, оскільки обґрунтуванням заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном - залишити без задоволення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Повний текст ухвали суду складено 09 червня 2021 року.

Головуючий /-/ підпис.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду Волинської області О.В. Лященко