Справа № 694/609/20
провадження № 2/694/125/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

28.01.2021 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

за участю секретаря судового засідання Матвієнко А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Звенигородка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про скасування заборони на відчуження майна,-,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивачка звернулась до суду з позовом у якому просить скасування заборону відчуження нерухомого майна - будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 5280310, зареєстрованого 11.07.2007 року о 13 год. 13 хв. 25 с приватним нотаріусом Бедратою-Скляр Н.М. на підставі договору іпотеки №2670 від 11.07.2007 р., та виключити запис з державного реєстру іпотек, реєстраційний номер обтяження 5280310, зареєстрованого 11.07.2007 року о 13 год. 13 хв. 25 с. приватним нотаріусом Бедратою-Скляр Н.М. на підставі договору іпотеки №2670 від 11.07.2007 р. щодо будинку АДРЕСА_1 .

Свій позов позивач мотивує тим, що вона та ОСОБА_2 одружились у 21.01.1999 року. Проживають разом з липня 2001 року в будинку АДРЕСА_2 . За період подружнього життя народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 2005 році, подружжя вирішило придбати будинок, проте були складності з грошами, і як варіант було вирішено отримати банківський кредит для придбання житла, проте, у зв`язку з наявністю малолітньої дитини, кредит було отримати проблематично, тому було прийняте спільне рішення формально розірвати шлюб, та придбання будинку оформити на чоловіка - ОСОБА_2 . Отже, 22.09.2005 року за рішенням Звенигородського районного суду було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте жодних суперечок в подружжя не було, відносини були добрі, сімейні, подружжя спільно проживали разом вже без реєстрації шлюбу.

04.07.2007 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , частково за спільні кошти подружжя в сумі 31153 грн. 00 коп., а частково за кошти отримані як кредит від КБ «Надра» в сумі 96847 грн. 00 коп. придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 10.07.2007 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду, відповідно до якої продаж будинку здійснювався за 160153 грн. 00 коп., з яких 32153 грн. 00 коп. отримані продавцем від покупця до підписання цього договору, а решта суми 128000 грн. 00 коп. залишаються боргом, які покупець зобов`язується сплатити продавцеві до 04.08.2007 р. із залученням кредитних коштів згідно з кредитним договором з ВАТ «КБ «Надра». В подальшому, повністю було зроблено розрахунок з продавцем, а кредит перед ВАТ «КБ «Надра» було погашено спільними коштами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Значна частину коштів банку гасила сама ОСОБА_1 . Після придбання будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переселились в новопридбаний будинок АДРЕСА_1 , в якому спільно проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу по даний час. Отже, з часу одруження по даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом вели спільне господарство, пов`язані спільним побутом, разом виховали сина ОСОБА_3 , їх стосунки є сімейними за весь вказаний період, та мають відносини притаманні подружжю, спільно відпочивали, разом обробляли город біля будинку в якому проживали. Отже, в період по липень 2007 року позивачка та відповідач проживали за адресою: АДРЕСА_2 , а після переселились в будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають і по даний час. Кредит який брався на придбання будинку було спільно погашено, проте отримати документи від банку не вбачається за можливе в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не має по закону права отримувати від ВАТ «КБ «Надра» будь-яку інформацію, адже ця інформація конфіденційна, а ОСОБА_2 в даний час перебуває у відрядженні, і також не має можливості отримати такі документи.

В подальшому, згідно з рішенням Звенигородського районного суду від 21.10.2019 р. у справі №694/337/19 ОСОБА_1 набула права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 .

04.05.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Бедратої - Скляр Н.М. з метою здійснити відчуження належної їй частини будинку, проте їй було відмовлено оскільки, на зазначене вище майно накладено заборону відчуження, внесено запис до реєстру іпотеки ВАТ «КБ «НАДРА», згідно договору іпотеки, посвідченого Бедратою Н.М., приватними нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу 11.07.2007 p., реєстровий номер 2970.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Гончаренко Т.В.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Гончаренко Т.В.) від 15.05.2020 року прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання для розгляду по суті.

07.09.2020 року суддю Звенигородського районного суду Гончаренко Т.В. відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 09.09.2020 року призначено підготовче судове засідання для розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 15.10.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання 28.01.2021 року сторони не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 04.07.2007 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , частково за спільні кошти подружжя в сумі 31153 грн. 00 коп., а частково за кошти отримані як кредит від КБ «Надра» в сумі 96847 грн. 00 коп. придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

10.07.2007 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду, відповідно до якої продаж будинку здійснювався за 160153 грн. 00 коп., з яких 32153 грн. 00 коп. отримані продавцем від покупця до підписання цього договору, а решта суми 128000 грн. 00 коп. залишаються боргом, які покупець зобов`язується сплатити продавцеві до 04.08.2007 р. із залученням кредитних коштів згідно з кредитним договором з ВАТ «КБ «Надра».

В подальшому, повністю було зроблено розрахунок з продавцем, а кредит перед ВАТ «КБ «Надра» було погашено спільними коштами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Значна частину коштів банку гасила сама ОСОБА_1 .

Згідно з рішенням Звенигородського районного суду від 21.10.2019 р. у справі №694/337/19 ОСОБА_1 набула права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 .

04.05.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Бедратої - Скляр Н.М. з метою здійснити відчуження належної їй частини будинку, проте їй було відмовлено оскільки, на зазначене вище майно накладено заборону відчуження, внесено запис до реєстру іпотеки ВАТ «КБ «НАДРА», згідно договору іпотеки, посвідченого Бедратою Н.М., приватними нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу 11.07.2007 p., реєстровий номер 2970.

Відповідно до заяви № 089-60-521/20 від 28.12.2020 року представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб С.Г.Цуканова вбачається, що зобов`язання за кредитним договором № 41П/112007-980 від 11.07.2007 року клієнтом ОСОБА_2 були виконані у повному об`ємі 24.06.2014 року.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін.

Між сторонами виникли відносини, які регулюються ЦК України.

Згідно зі статтею 1 Цивільного кодексу України , цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України , власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заявником для зняття обтяження є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Інший правонабувач згідно ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом).

Згідно ст. 41 Конституції України , право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого ВР України 17.07.1997 року визначено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина 2 статті 15 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України , кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе вирішити питання про скасування обтяження - заборона відчудження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, оскільки на час звернення з цим позовом до суду відсутні обставини, що слугували підставою для обтяження нерухомого майна.

За приписами статті 5 Цивільного процесуального кодексу України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі викладеного, враховуючи неможливість зняття заборони відчуження житлового будинку: будинок АДРЕСА_1 в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її прав шляхом скасування такої заборони та задоволення даного позову.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, судовий збір з останнього не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України , ст. ст. 11 , 15 , 16 , 317 , 319 , 321 , 391 ЦК України , ст.ст. 11-13 , 81 , 133 , 141 , 223 , 247 , 259 , 263-265 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_2 , електронна пошта відсутня) до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (ідентифікаційний код юридичної особи 20024456, місцезнаходження за адресою: поштовий індекс 04053, м.Київ, вул.Артема,15, засіб зв`язку НОМЕР_3 , електронна пошта невідома), третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_5 , електронна пошта невідома)про скасування заборони на відчуження майна,- задовольнити.

Скасувати заборону відчуження нерухомого майна - будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 5280310, зареєстрованого 11.07.2007 року о 13 год. 13 хв. 25 с приватним нотаріусом Бедратою-Скляр Н.М. на підставі договору іпотеки №2670 від 11.07.2007 р., та виключити запис з державного реєстру іпотек, реєстраційний номер обтяження 5280310, зареєстрованого 11.07.2007 року о 13 год. 13 хв. 25 с. приватним нотаріусом Бедратою-Скляр Н.М. на підставі договору іпотеки №2670 від 11.07.2007 р. щодо будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів, але не пізніше закінчення строку карантину, враховуючи положення п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України , з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.І.Сакун