233 № 233/3675/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
18 січня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участю секретаря Аллік Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Костянтинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
10 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 5384,00 гривень та моральної шкоди в сумі 2000 гривень. Позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона працює продавцем у магазині «Тьотя Мотя» з 2015 року. Приблизно з цього часу відповідачка ОСОБА_2 була їх постійним клієнтом. Оскільки між відповідачкою та керівництвом магазину існували довірчі стосунки, ОСОБА_3 інколи брала речі у борг та постійно віддавала. Але, у лютому 2020 року вона принесла востаннє 500 грн. та зникла, хоча залишилась винною ще 5384,00 грн. На неодноразові звернення до неї за телефоном окрім обіцянок повернути борг відповідачка ніяк не відреагувала. Це змусило позивачку звернутись до поліції яка провела перевірку. Після опитування ОСОБА_2 остання визнала наявність боргу, обіцяла його повернути, але до часу звернення до суду ніяких коштів не повернула. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача суму боргу, спричинену моральну шкоду, а також судові витрати.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась з поважних причин, надала заяву в якій підтримала заявлені вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про направлення судових викликів.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 працює продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відповідачка ОСОБА_2 була постійним клієнтом магазину та брала речі у борг. 17 лютого 2020 року ОСОБА_2 повернула 500 грн. та зникла, хоча залишилась винною ще 5384,00 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачкою (а.с.8).
07 травня 2020 року позивачка звернулась до Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про застосування заходів до ОСОБА_5 яка не повернула 5384,00 грн. За результатами перевірки у внесення даних до ЄРДР було відмовлено (а.с.6-7).
У той же час під час проведення опитування ОСОБА_2 остання визнала наявність боргу, обіцяла його повернути, але до часу звернення до суду ніяких коштів не повернула, що підтверджується копією письмового пояснення відповідачки.
Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Надаючи оцінку наданим доказам, суд дійшов до висновку, що наданий позивачкою розрахунок є письмовою формою договору позики, та внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі речей позичальнику, а тому вважає, що у відповідача виникло боргове зобов`язання перед позивачем.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі речей позичальнику. Тобто за своєю суттю зазначений розрахунок є документом, який засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ч. 2 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Документально підтвердженим моментом пред`явлення вимоги суд рахує 07 травня 2020 року, оскільки у цей день відповідачка була опитана працівниками поліції та була повідомлена про необхідність повернення боргу.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, на наявності її вини.
Відповідно до положень частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
З огляду на положення частини 5 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.
В обґрунтування спричиненої їй моральної шкоди позивачка ОСОБА_1 послалася на протиправну поведінку відповідачки, необхідність неодноразових звернень до ОСОБА_2 та тривалого очікування обіцяного, що враховується судом під час визначення розміру спричиненої позивачці моральної шкоди.
Проаналізувавши обставини справи, з`ясувавши характер та глибину пов`язаних з цим моральних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу життя позивачки та необхідність докладання для організації додаткових зусиль, та, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд встановлює суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень.
У зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивачки слід стягнути понесені останньою та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840,80 грн (а.с.1)
Керуючись ст.ст. 10, 12, 133, 141, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок повернення боргу 5384 (п`ять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні 00 копійок, моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, а разом 8224 (вісім тисяч двісті двадцять чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має прав на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя