РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне
04 лютого 2021 року м. Володимир-Волинський
Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі :
головуючого судді Вітера І.Р.,
при секретарі Кравчук А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 04.11.2001 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 липня 2014 року розірвано. Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 червня 2014 року стягнуто з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вказує, що не може сплачувати аліменти в такому розмірі, оскільки 24 березня 2017 року його сімейний стан змінився, він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка ОСОБА_5 .
Також зазначає, що не може в повній мірі сплачувати аліменти у встановленому раніше розмірі оскільки має забезпечувати свою сім`ю, сплачувати комунальні платежі, його дружина не працює, перебувала на обліку в центрі зайнятості до вересня 2020 року, а тому змушений звернутися до суду та просити зменшити розмір стягуваних з нього аліментів у розмірі з 1/4 частину від його заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , в якій він просить справу розглядати за його відсутності,при цьому, позовні вимоги підтримав. Не заперечує щодо винесення заочного рішення.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, зокрема у відповідності до ч. 11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.
Про причини неявки відповідач не повідомила, відзив на позов, а також заяву про слухання справи у її відсутності не подала. Тому зі згоди сторони позивача, з урахуванням положень ст. ст.128-131, 223, 280-282 ЦП України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті заочно за відсутності позивача та відповідача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних правта обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, сторони є батьками неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Гуща, Любомльського району, Волинської області аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.
Неповнолітня дитина, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24 березня 2017 року позивач одружився з ОСОБА_6 , та від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
З довідки № 350/486/130/543ТС від 26.10.2020 року, виданої військовою частиною НОМЕР_3 , вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у квартирі належній в/ч НОМЕР_3 , склад його сім`ї: дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 (а.с. 6).
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 06.10.2020 року № 440 ОСОБА_4 , за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року отримала доходи від Волинського обласного центру зайнятості в розмірі 400 грн. у виді державної та соціальної матеріальної допомоги.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт зміни сімейного стану позивача, оскільки з моменту прийняття рішення суду про стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання їх спільної дитини, у позивача виник обов`язок здійснення утримання дружини та неповнолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Наявність дитини від іншого шлюбу свідчить про зміну сімейного стану позивача та вказує на його обов`язок забезпечувати утримання дитини на рівні не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такі зобов`язання безумовно відбиваються на матеріальному становищі позивача та фактично свідчать про його погіршення в порівнянні зі становищем, яке позивач мав на час прийняття рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина сторін 12 червня 2014 року.
Оскільки під час судового розгляду було встановлено, що дійсно матеріальний та сімейний стан позивача змінився, розмір аліментів, встановлений рішенням суду від 12 червня 2014 року, підлягає зменшенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні нового розміру аліментів суд також враховує рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За таких обставин наявні підстави для зміни визначеного судом розміру аліментів та з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
При цьому суд зазначає, що згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про зменшення аліментів необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 180-184, 191, 192 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.
Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 червня 2014 року та стягувати зОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , уродженця с. Гуща, Любомльського району, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Головуючий (підпис).
Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер