Справа № 365/194/21
Номер провадження: 2/365/209/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 червня 2021 року смт Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Денисенко Н.О.

секретар

судового засідання Матвієнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що сторони від цивільного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23 липня 2011 року вони уклали шлюб. Проте вони втратили почуття кохання, припинили сімейно-шлюбні стосунки та ведення домашнього господарства з червня 2014 року. Відповідач забрав всі свої речі та переїхав на постійне місце проживання в село Пасківщина Броварського району Київської області. Натепер в суді розглядається справа про розірвання шлюбу. На її утриманні перебуває неповнолітній син, який часто хворіє. Вона працює, але її коштів не вистачає на його утримання. Відповідач отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності, інколи працює, однак це носить короткочасний характер. Інших утриманців він не має. Двічі на рік надає кошти на утримання сина. Між сторонами не досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів, тому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на сина у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача.

У судове засідання сторони не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, відповідач - за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, копію позовної заяви з додатками отримав, про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Позивач направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю.

Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із матір`ю - позивачем у справі, та має незадовільний стан здоров`я (а.с.11, 12, 13, 15 - копії свідоцтв про шлюб, про народження, довідки).

Відповідач має незадовільний стан здоров`я, є особою з інвалідністю третьої групи, не працює, отримує пенсію. Проживає окремо від позивача та дитини. Суд дійшов цього висновку на підставі викладених позивачем у позові обставин, з урахуванням відсутності їх заперечень з боку відповідача, який не виконав вимоги ухвали суду від 11 травня 2021 року про надання суду довідок про місце роботи та отримання пенсії по інвалідності.

Позивач працює в Філії ТДВ «Яготинський маслозавод» «Яготинське для дітей» на посаді прибиральник службових приміщень, отримує заробітну плату, середній розмір якої складає 9736,17 грн (а.с.14 - довідки).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Так згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання, яке кореспондується із конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України,в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, суд дійшов висновку,що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що батько, який згідно з чинним законодавством зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, належним чином не виконує цього обов`язку.

Оскільки син сторін проживає разом із матір`ю, а відповідач є його батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, при визначенні розміру аліментів суд враховує усі істотні обставини справи та вбачає за необхідне стягнути із відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Суд також враховує, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 роківустановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році: з 1 січня 2021 року - 2395,00 грн, з 1 липня - 2510,00 грн, з 1 грудня - 2618,00 грн.

На підставі ст. 430 ЦПК України вбачається за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення аліментів за один місяць.

Позивач звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову. Отже підлягає до стягнення із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 150, 180, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині присудження аліментів у межах суми платежу за один місяць у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше, ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 9 червня 2021 року.

Головуючий суддя Н.О. Денисенко