КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/817/21
Провадження № 2/947/1406/21
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Ратовської А.С.,
представник позивача ОСОБА_1 , діючий на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
про відшкодування шкоди,
11.01.2021 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її - ОСОБА_2 користь шкоду, спричинену знищенням прибудови у розмірі 44 901,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 809,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000,00 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 липня 2012 року Територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради продала, а вона - ОСОБА_2 як директор малого підприємства ТОВ «Золоте руно» купила майно комунальної власності, а саме: нежилі приміщення першого поверху, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,8 кв.м., та нежилих приміщень першого, другого, третього поверхів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складаються з нежилих приміщень першого, другого, третього поверхів загальною площею 225 кв.м., основною площею 121,3 кв.м.
Позивач зазначає, що 21.08.2012 року Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» вказане майно зареєструвало в державному реєстрі прав.
25.09.2019 року, як вказує позивач, група компаній « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на її замовлення зробило на першому поверху прибудову за ціною 44 901,00 грн.
Разом з тим, як стверджує позивач, 24 жовтня 2020 року близько 05:00 години ранку ОСОБА_3 без попередження порушив її право власності, незаконно повністю знищив вказану прибудову, тобто її майно, чим завдав їй шкоду на вказану суму у розмірі 44 901,00 грн.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 звернулася до суду з відповідним позовом про відшкодування шкоди.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкодибуло залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_2 про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 98 (дев`яносто вісім) грн. 80 коп., з урахуванням вже сплаченої суми у розмірі 809 (вісімсот дев`ять) грн. 20 коп., та надати докази такої сплати. Роз`яснено ОСОБА_2 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
01.02.2021 року від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків разом з оригіналом квитанції про доплату судового збору у розмірі 98,80 грн.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 02.02.2021 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
У судовому засіданні 08.06.2021 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, у судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання», суд зазначає, що відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, 27.07.2012 року між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Малим підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоте Руно» в особі директора Прокопенко Олени Михайлівни було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, продавець - Територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради продав, а покупець - Мале підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоте Руно» в особі директора ОСОБА_2 купив індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді: нежилих приміщень першого поверху, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складаються з нежилих приміщень першого поверху, загальною площею 41,8 кв.м., нежилих приміщень першого, другого та третього поверхів, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складаються з нежилих приміщень першого, другого та третього поверхів, загальною площею 225,0 кв.м., основною площею 121,3 кв.м.
Як зазначає ОСОБА_2 у позовній заяві, 25.09.2019 року група компаній «Вігранд» на її замовлення зробила на першому поверсі прибудову за ціною 44 901,00 грн.
Разом з тим, як стверджує ОСОБА_2 у позовній заяві, 24 жовтня 2020 року близько 05:00 години ранку ОСОБА_3 без попередження порушив її право власності, незаконно повністю знищив вказану прибудову, тобто її майно, чим завдав їй шкоду на вказану суму у розмірі 44 901,00 грн.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому суд виходить з того, що саме на позивача покладено обов`язок довести факт порушення його прав.
Разом з тим, судом встановлено, що позивач не надала суду належних доказів того, що нею та за її рахунок було здійснено відповідну прибудову, не надано доказів вартості цієї прибудови.
Більш того, позивачем не надано доказів знесення прибудови, доказів того, що саме відповідачем - ОСОБА_3 було здійснено її знесення.
Взагалі, окрім договору купівлі-продажу від 27.07.2012 року, укладеного між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Малим підприємством у формі Товариством з обмеженою відповідальністю «Золоте Руно» в особі директора Прокопенко Олени Михайлівни, та бланку замовлення дверей, позивачем, в обґрунтування вказаних у позовній заяві обставин, ніяких доказів надано не було.
Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що договір купівлі-продажу нежилих приміщень, до яких, як зазначає позивач вона здійснила прибудову, було укладено між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Малим підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоте Руно», тобто саме Мале підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Золоте Руно» є власником нежилих приміщень, до яких, як стверджує позивач, вона здійснила прибудову.
Доказів того, що вона - ОСОБА_2 є власником нежилих приміщень першого поверху, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем надано не було.
Таким чином, суд зазначає, що ОСОБА_2 взагалі не доведено факт її порушеного права, як і не доведено факт її порушеного права саме відповідачем - ОСОБА_3 .
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ("Рябих проти Росії").
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, тому, з урахуванням викладеного, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкодизадоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.06.2021 року.

Суддя Петренко В. С.