Провадження № 4-с/760/67/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Букіної О.М.

за участю секретаря-Цигановій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою та просить:

- Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни у виконавчому провадженні № 59607890 при винесенні Постанови про арешт майна боржника від 24.07.2019р.

- Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни у виконавчому провадженні № 59607890 при винесенні Постанови про арешт коштів боржника від 24.07.2019р.

- Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни у виконавчому провадженні № 59607890 при винесенні Постанови про арешт майна боржника від 19.08.2019р.

- Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилу Олегівну усунути порушення прав ОСОБА_1 шляхом скасування Постанови про арешт майна боржника від 24.07.2019р. у виконавчому провадженні № 59607890.

- Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилу Олегівну усунути порушення прав ОСОБА_1 шляхом скасування Постанови про арешт коштів боржника від 24.07.2019р. у виконавчому провадженні № 59607890.

- Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилу Олегівну усунути порушення прав ОСОБА_1 шляхом скасування Постанови про арешт майна боржника від 19.08.2019р. у виконавчому провадженні № 59607890.

- Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилу Олегівну зняти арешт з усього майна (коштів) ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59607890.

- Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилу Олегівну усунути порушення прав ОСОБА_1 шляхом скасування Постанови про розшук майна боржника від 19.08.2019р. у виконавчому провадженні № 59607890.

- Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилу Олегівну усунути порушення прав ОСОБА_1 шляхом скасування Постанови про стягнення з боржника?основної винагороди від 24.07.2019р. у виконавчому провадженні № 59607890.

- Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилу Олегівну винести постанову по виконавчому провадженні № 59607890 про повернення виконавчого документа - Виконавчого листа № 760/2077/17, який виданий 20.02.2019р.Солом`янським районним судом м. Києва, стягувачу - Акціонерному товариству «Універсал Банк».

ОСОБА_1 свою скаргу мотивує тим, що 07 листопада 2019 року, за результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що приватним виконавцем Лановенко Л.О. було відкрито виконавче провадження №59607890 відносно ОСОБА_1 .

Скаржник зазначає, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем Лановенко Л.О. не було направлено постанови про відкриття виконавчого провадження №59607890 боржнику та як снасоділк були порушені права боржника,як сторони виконавчого провадження.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені.

Приватний виконавець подав свої заперечення проти скарги та просить відмовити у її задоволенні,як необґрунтованої.

Стягувач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений.

Вислухавши пояснення представника боржника та приватного виконавця, суд вважав за можливе розглядати справу у відсутності стягувача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду поданої скарги.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на виконанні приватного виконавця Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження №59607890 з примусового виконання виконавчого листа №760/2077/17 виданого 20.02.2019 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №004-2008-1323 від 24 квітня 2008 року в сумі 60 000. 00 (шістдесят тисяч) доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 11.04.2018 року становить 1 558 800 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок та 24 086 (двадцять чотири тисячі вісімдесят шість) гривень 83 копійки судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувану та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем Лановенко Л.О. не було порушено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 19.10.2019 приватним виконавцем було направлено боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження №59607890 , що підтверджується відповідними доказами, а саме квитанцією про відправку (№126).

Крім того, скаржник зазначає, що 24.07.2019 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. було винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника.

ОСОБА_1 вважає зазначені постанови незаконними, оскільки скаржник вважає, що зазначені постанови приватним виконавцем винесені передчасно, оскільки на думку скаржника зазначені постанови винесені приватним виконавцем до виявлення розрахункових рахунків боржника у банках чи інших фінансових установах.

Враховуючи вищевикладене. слід зазначити, що 10 квітня 2018 року Верховний суд в рамках справи № 904/9386/14 досліджував питання правомочності одночасного арешту державним виконавцем майна та коштів боржника.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Суд вказав, що частинами 1, 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Одночасно частиною 5 вказаної статті визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Приписами статті 56 Закону встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Отже, арешт майна боржника є одним із заходів виконавчого провадження з метою примусового виконання рішення суду для задоволення законних інтересів стягувана.

При цьому, за змістом статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти, а черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Таким чином, чинне законодавство не містить заборони накладення державним виконавцем арешту одночасно на грошові кошти та на інше майно боржника з метою забезпечення примусового виконання судового рішення. У цьому випадку в першу чергу здійснюється примусове списання грошових коштів, а за їх відсутності у достатньому для виконання рішення обсязі - відбувається вилучення та примусова реалізація виявленого майна боржника. При цьому, враховуючи динамічність руху грошових коштів на рахунках боржника, черговість здійснення таких виконавчих дій визначається державним виконавцем самостійно, з урахуванням конкретних обставин, у тому числі фінансового стану боржника.

За вказаних вище обставин. суд не знаходить підстав для визнання дій приватного виконавця в цій частині протиправними.

Разом з цим, ОСОБА_1 у своїй скарзі вказує, що постанова приватного виконавця про арешт коштів боржника є незаконною, оскільки зазначеною постановою накладено арешт на кошти боржника № НОМЕР_1 , які знаходяться в АТ «Укрсиббанк», який було відкрито для отримання заробітної плати.

Крім того, зазначеною постановою було накладено арешт на кошти боржника № НОМЕР_2 , які знаходиться в АТ КБ «ПриватБанк» та використовується для отримання соціальної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що 24.07.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 1 729 955, 51 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення, на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У постанові про накладення арешту на кошти боржника від 24.07.2019 року зазначено наступне: «накласти арешт на кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику».

Тобто, приватний виконавець вказаною постановою визначила банківським установам, які виконують постанови виконавця порядок виконання зазначених постанов з урахуванням обмежень, визначених законодавством.

Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення, на які заборонено законом.

Водночас, визначено обов`язок Банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання або на грошові кошти, на які заборонено звертати стягнення.

У зв`язку з прийняттям АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Укрсиббанк» постанови про арешт коштів боржника, в рамках виконавчого провадження №59607890, карткові рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 не відносяться до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Також ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних: 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Аналізуючи матеріали справи,суд вважає, що постанову про арешт коштів боржника приватним виконавцем винесено у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» задля забезпечення реального виконання боржником рішення, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банках та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Так, відповідно до п.1.2. р. І Наказу МФУ № 758 від 22.06.2012 року «Про затвердження Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України» рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення. квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та небюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.

Крім того, стаття 7 Закону України «Платіжні системи та переказ коштів в Україні», яка визначає види рахунків, що можуть відкриватися банками своїм клієнтам, не містить такого виду рахунків, як соціальний та зарплатний.

Тобто, з вищевикладеного можна зробити висновок, що арештований рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання, оскільки не відповідає визначеним законодавством ознакам такого рахунку, а тому банком було прийнято до виконання постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника.

Окрім того, слід зазначити, що боржником до приватного виконавця, не подано належних доказів на підтвердження спеціального статусу рахунків, зокрема, не було надано ні довідки з банку, яка б підтверджувала, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, ні договору з банку, за умовами якого банк відкрив боржнику рахунки із спеціальним режимом використання.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 цієї ж статті, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржником документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення від АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Укрсиббанк» на адресу приватного виконавця не надходило.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що в діях приватного виконавця відсутні порушення вимог ЗУ « Про виконавче провадження».

Крім того, скаржник зазначає, що вона звернулась до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року.

Таким чином, на думку ОСОБА_1 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року, на підставі якого видано виконавчий документ, станом на дату написання цієї скарги не набрало законної сили, відповідно виконавчий документ №760/2077/17 виданий 20.02.2019 Солом`янським районним судом м. Києва необхідно повернути стягував у.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України (в ред., що діяла на момент винесення рішення, Солом`янським районним судом м. Києва від 11.04.2018 року), заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України (в ред., що діяла на момент винесення рішення, Солом`янським районним судом м. Києва від 11.04.2018 року), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з тим, що апелянтом було пропущено строк на апеляційне оскарження, заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року набрало законної сили, на виконання якого 20.02.2019 року було видано виконавчий лист.

Доказів того, що вказаний вище виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню, чи апеляційною інстанцією було зупинено стягнення по ньому, матеріали справи не містять.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що доводи скаржника в цій частині є необґрунтованими.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2020 року, керуючись вимогами п. 5 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Лановенко Л.О. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження №59607890.

Зазначена постанова була винесена на підставі того, що на адресу офісу приватного виконавця надійшла Постанова Київського апеляційного суду від 23.01.2020 року по справі №760/2077/17 про скасування заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.04.2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 . ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Зазначеною постановою, приватний виконавець Лановенко Л.О. постановила, зокрема припинити чинність арешту майна боржника: - арешт нерухомого та рухомого майна боржника, що виник на підставі постанови про арешт майна боржника № 59607890 від 24.07.2019 року; - арешт рухомого майна боржника, що виник на підставі постанови про арешт майна боржника №59607890 від 19.08.2019 року; - арешт коштів боржника, що виник на підставі постанови про арешт коштів боржника №59607890від 24.07.2019 року та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Таким чином, оскаржувані постанови припинили свою дію у зв`язку із закінченням виконавчого провадження №59607890.

За вказаних обставин, суд вважає, що права боржника відновлені та правові підстави для скасування таких постанов, відсутні.

Відповідно до частини другої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої скарги.

Керуючись ст. 129, 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2,10,12,76-81, 258,259,260, 261, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк», відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Букіна