Справа № 442/387/21
Провадження № 2-п/442/14/2021
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Грицай М.М., з участю секретаря Михавко І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 квітня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2021 частково задоволено позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 12749,45 грн (дванадцять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 45 копійок) заборгованості за тілом кредита згідно з кредитним договором № б/н від 14.02.2011 та 2102 грн (дві тисячі сто дві гривні) сплаченого судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13.05.2021 ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд та скасування вказаного вище заочного рішення суду.

В обґрунтування заяви зазначає, що позивачем до матеріалів справи не долучено жодного первинного бухгалтерського документа на підтвердження розміру заборгованості. Сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявності заборгованості за кредитним договором.

При ухваленні рішення судом також не враховано, що у разі закінчення строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між банком та клієнтом, що виникли внаслідок видачі попередньої кредитної картки, має переукладатися кредитний договір на таких самих умовах, на яких він був укладений, з видачею нової платіжної картки під підпис позичальника.

Крім того, вказує на те, що банк безпідставно зараховував кошти на погашення процентів та пені при відсутності домовленості про їх сплату сторонами, а суд помилково не врахував це та не зменшив у зв`язку з цим розмір тіла кредиту.

Із урахуванням викладеного, просить скасувати заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2021 та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 17.05.2021 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, призначено розгляд заяви на 07 червня 2021 року.

У судове засіданні учасники справи не з`явилися, повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належних чином повідомлених про дату, час і місце засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2021 частково задоволено позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 12749,45 грн (дванадцять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 45 копійок) заборгованості за тілом кредита згідно з кредитним договором № б/н від 14.02.2011 та 2102 грн (дві тисячі сто дві гривні) сплаченого судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частиною 1 статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не надав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи дану норму, суд звертає увагу на те, що скасування заочного рішення можливе за наявності таких обставин: поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення. Тобто, лише сукупність цих двох умов слугує підставою для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Судом встановлено, що ухвалою від 09 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи по суті на 11 березня 2021 року. Дана ухвала скеровувалася ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 67).

10 березня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із погіршенням стану його здоров`я та необхідністю скористатися професійною правничою допомогою (а.с. 68). Судом задоволено подане клопотання відповідача та відкладено розгляд справи на 14.04.2021, про що повідомлено останнього. Повістку про виклик у судове засідання на 14.04.2021 відповідач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.71).

14 квітня 2021 року у судове засідання відповідач не з`явився, судом ухвалено провести заочний розгляд справи.

Отже, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, призначення її до судового розгляду, про відкладення розгляду справи, не скористався правом на подання відзиву з відповідними доказами, які би мали істотне значення для вирішення спору. Будь-які докази поважності пропуску ним строку на подання відзиву або неможливості прибути у судове засідання не надано, про такі не зазначено і в заяві про перегляд заочного рішення суду.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. А тому ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не вчиняв дій, спрямованих на реалізацію передбачених процесуальним законодавством прав, зокрема на подання відзиву.

З приводу доводів заявника, які на його думку мають істотне значення при вирішенні справи і можуть слугувати підставою для скасування заочного рішення суду, то такі відхиляються судом, оскільки твердження відповідача про те, що здійснений банком розрахунок заборгованості не може бути єдиним та безумовним доказом розміру заборгованості за кредитним договором, не відповідають дійсності. На підтвердження обґрунтованості позовних вимог, представником позивача надавалася також виписка за договором, із якої видно, що відповідач користувався кредитною карткою, оплачував різноманітні послуги, здійснював покупки у магазинах. Крім того, суд звертає увагу на те, що закінчення строку дії кредитної картки не є тотожним із закінченням строку дії кредитного договору. Тобто, відповідачем не надано будь-яких доказів, які би слугували підставою для скасування заочного рішення і ухвалення нового рішення суду.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Із урахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити свої заперечення при розгляді справи, однак, відповідно до вимог чинного законодавства, не скористався зазначеними правами. Доводи відповідача щодо підстав для скасування заочного рішення судом не враховуються, оскільки не мають істотного значення і не підтверджені документально.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

За таких обставин суд вважає, що заяву про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 квітня 2021 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 258-260, 284-289 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 квітня 2021 року у справі № 442/387/21 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Строк на апеляційне оскарження рішення, згідно зі ст. 287 Цивільного процесуального кодексу України, починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Грицай М.М.