03.02.2021 227/4453/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 лютого 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2020 року, позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на підставі договору купівлі - продажу р/н 4083 від 02.09.2006 р. на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідачі є її родичами та зареєстровані за вказаною адресою, проте виїхали за межі України в 2007 році до м.Шанхай (КНР) та не проживають в житловому приміщенні понад 13 років. В її квартирі ознак мешкання відповідачів не спостерігається, особистих речей не має. Поштова кореспонденція, адресована зазначеним громадянам на адресу квартири не надходила. З її боку перешкод в користуванні зазначеною квартирою, зазначеним громадянам не вчинялось та не вчиняється. Останній раз відповідачі з`являлися за зазначеною адресою влітку 2007 року, витрати по комунальним платежам не несуть. Їх місцезнаходження на теперішній час їй не відомо. Факт реєстрації в належній їй квартирі відповідачів перешкоджає їй в реалізації права на оформлення субсидії на житлово - комунальні послуги в належному розмірі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа була розподілена судді Кошлі А.О .

Ухвалою суду від 17.11.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області №671 від 08.12.2020 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, у зв`язку з перебуванням судді Кошлі А.О. у відрядженні до іншого суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 08.12.2020 року головуючим суддею по справі призначено Левченка А.М.

Ухвалою суду від 23.12.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 02 лютого 2021 року о 11:00 год.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій статті.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності відповідача.

Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачі були повідомлені належним чином про слухання справи, не повідомили суд про причини своєї неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

02.09.2006 року позивач ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 02.09.2006 року за №4083 (а.с. 8-9).

Позивач ОСОБА_1 належним чином, зареєструвала своє право власності у державному органі, що підтверджено копією витягу №11838954 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.09.2006 р. (а.с.11).

Відповідно до довідок відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 05.11.2020 року №16.01-08/5664, від 11.11.2020 року №16-23/925 та №16-23/926 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , 1960 р.н., ОСОБА_5 , 1960 р.н., ОСОБА_2 , 1966 р.н. з 16.08.2007 року, ОСОБА_3 , 1965 р.н. з 19.02.2008 року, ОСОБА_6 , 1982 р.н., ОСОБА_7 , 1989 р.н. (а.с.12, 24-25), що також підтверджується записом у домовій книзі (а.с.14-19).

З акту голови правління ОСББ «Добропільчанка», виданого 06.11.2020 р. вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , 1966 р.н., та ОСОБА_3 , 1965 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають, востаннє з`являлися за зазначеною адресою влітку 2007 року та відсутні більше 13 років (а.с.13).

Як зазначає позивач, ОСОБА_2 це її брат, а ОСОБА_3 , дружина брата.

Отже, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але з кінця серпня 2007 року фактично не проживають.

Реєстрація відповідачів не дає можливості позивачу належним чином розпоряджатися своєю власністю.

Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено вимогами ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу норм ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно із частинами 1, 2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи той факт, що відповідачі понад рік без поважних причин не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , тобто житлом не користуються, обов`язки по утриманню житла не здійснюють, судом не встановлено, що між позивачем і відповідачами була домовленість про користування житлом після спливу одного року, реєстрація відповідачів у помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу у реалізації його прав як власника жилого приміщення, таким чином, суд вважає, що згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідачі втратили право користування житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.405 ЦК України ст. 12, 76 - 81, 247, 258-259, 265, 280, 281 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію рішення направити сторонам.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач 2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 03 лютого 2021 року.

Суддя А.М. Левченко

02.02.2021