Справа № 203/1357/21
Провадження № 2/0203/787/2021
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, в особі судді Колесніченко О.В., розглянувши у спрощеному порядку без виклику сторін у м. Дніпрі в залі суду цивільну справу у паперовій формі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк» (, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованості станом на 17 березня 2021 року на суму 12216,57 грн., з яких 9543,21 грн. основного боргу за кредитом, в тому числі простроченого, 2673,36 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

АТ КБ «ПриватБанк», будучи правонаступником публічного акціонерного товариства, в обґрунтування підстав позову посилається на укладення договору банківських послуг шляхом підписання 07 березня 2006 року анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, на підставі чого відповідачу була видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом на ініційований нею переказ коштів під проценти за користування кредитом на строк дії емітованої позивачем картки, чим відповідач скористався для розрахунків у побуті, але з поверненням кредиту і сплатою процентів прострочив, на позасудові вимоги про погашення заборгованості не реагує.

Наведені у позовній заяві доводи і міркування про забезпечений неустойками і наданий під проценти кредит позивач аргументував змістом договору, зафіксованим у кількох письмових та електронних документах, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, за якими клієнт надає банку право змінювати у будь-який момент кредитний ліміт у бік зменшення чи збільшення, тим самим безумовно погоджуючись в момент укладання договору на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого за рішенням банку.

Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла.

З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 28 квітня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позовних вимог, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Предметом позову у даній справі є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 06 березня 2006 року у розмірі 12216,57 грн., з яких 9543,21 грн. основного боргу за кредитом, в тому числі простроченого, 2673,36 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Згідно доводів позовної заяви 07 березня 2006 року між банком та ОСОБА_1 , відповідачем у справі, укладено кредитний договір, порушення виконання умов якого відповідачем призвело до виникнення заборгованості 9543,21 грн. основного боргу, 2673,36 грн. боргу за відсотками, а всього - 12216,57 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як видно з доданої позивачем копії заяви під назвою «Клиент ранее идентифицирован по счету/карте № НОМЕР_1 » від 07 березня 2006 року ОСОБА_1 шляхом підписання цієї заяви уклала з ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір на наступних умовах: тип карти НОМЕР_2 Visa Event Credit, тип кредитного ліміту: фінансовий фіксований, сам кредитного ліміту: 800,00 грн., базова відсоткова ставка: 4 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік, тобто 48% на рік; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми витрат. Цією ж заявою відповідач підтвердила отримання нею 07 березня 2006 року кредитної картки з № НОМЕР_3 (а.с.30).

Разом з тим, позивач в обґрунтування наявної суми боргу в розмірі 12216,57 грн. посилається на виписку по рахунку за кредитною картою № НОМЕР_4 за період з 24 листопада 2006 року по 01 березня 2021 року, а не за кредитною картою, отриманою відповідачем згідно договору від 07 березня 2006 року, і вказана сума боргу розрахована за даними поданого позивачем розрахунку (а.с.8-26) за іншим договором, ніж той, що укладений відповідачем 07 березня 2006 року, оскільки містить іншу відсоткову ставку, іншу суму отриманого кредиту і в інший період (24 листопада 2006 року), тоді як доказів отримання коштів відповідачем у визначеному умовами фіксованого кредитного ліміту в розмірі 800,00 грн. 07 березня 2006 року позивач не надав.

Додані до позовної заяви довідка про те, які кредитні картки видані відповідачу за договором та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (б/н) свідчать про відкриття карткового рахунку 13 листопада 2006 року під № НОМЕР_4 з визначеним лімітом у 500,00 грн., строком дії картки до 04/15, подальшу видачу картки з № НОМЕР_5 від 24 березня 2012 року строком дії до 12/15, та № НОМЕР_6 від 03 лютого 2016 року строком дії до 08/19 (а.с. 27, 28), тоді як позивачем заявлені вимоги за іншим кредитним договором - від 07 березня 2006 року з видачею картки № НОМЕР_3 , доказів отримання коштів за яким, як і доказів наявності заборгованості за яким позивачем суду не надано.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 саме за кредитним договором від 07 березня 2006 року кредитних коштів в обумовленому кредитним договором розмірі, оскільки картка № НОМЕР_4 , за якою нарахований заявлений позивачем борг, не видавалась відповідачу 07 березня 2006 року, а з доданої незавіреної належним чином роздруківки руху коштів по картці на ім`я ОСОБА_1 видно, що 07 березня 2006 року відповідач взагалі ніяких коштів не отримувала, а встановлення кредитного ліміту в розмірі 500 грн. здійснено на іншу картку № НОМЕР_4 значно пізніше - 24 листопада 2006 року, тобто за іншим договором, а тому враховуючи встановлені судом обставини, належить дійти висновків про недоведеність заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

Судові витрати з урахуванням п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 258, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» в задоволенні його позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Судовий збір віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 09.06.2021.

Суддя О.В. Колесніченко