Справа № 451/200/21
Провадження № 2/451/491/21
РІШЕННЯ

іменем України

(повне)

08 червня 2021 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, третя особа без самостійних вимог Радехівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

15.02.2021 року ОСОБА_2 - представник позивача ОСОБА_1 , звернулася до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, третя особа без самостійних вимог Радехівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обгрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_3 , яка приходиться позивачу ОСОБА_1 «дітиною» дружиною рідного брата. Документи щодо підстав спадкування містяться в матеріалах спадкової справи, так як позивач успадкував в порядку спадкування за заповітом будинок в селі Куликів Радехівського району Львівської області, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На житловий будинок видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом 13.06.1995р. та зареєстровано в Червоноградському МБТІ 15.06.1995 р. Правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки, які позивач має намір успадкувати, не були належним чином оформлені, оскільки 02.04.2001р. видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ «071550, та листом Радехівської державної нотаріальної контори від 04.11.2020 р. №402/02-14 позивачу повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину немає підстав, так як державний акт серії І-ЛВ №071559 виданий після смерті спадкодавця. Як вбачається із списків осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) ОСОБА_3 була включена до списків осіб, які мають право на отримання земельної ділянки частки (паю). Відповідно ОСОБА_3 , за життя, набула паво на земельну частку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі. Вищезгадані документи були підставою для прийняття рішення про передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 3,4524 га на території Куликівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто ОСОБА_1 фактично прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном та як спадкоємець за законом мав намір оформити свої права на спадкове майно в нотаріальному порядку, однак у зв`язку із відсутністю належного правовстановлюючого документа, а саме держаного акту на право приватної власності на землю, оскільки такий видано на ім`я спадкодавця після його смерті змушений звернутися в суд. Просить визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 3,4524 га, яка складається з двох земельних ділянок площею 3,0538 га та 0,3987 га та які розташовані на території Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області для ведення товарного сільсько - господарського виробництва, на які видано державний акт про право приватної власності на землю І-ЛВ №071550, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2021 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

17.02.2021 р. матеріали позовної заяви залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

02.03.2021 р. ухвалою суду представнику позивача ОСОБА_2 було продовжено строк на виконання ухвали суду про залишення без руху.

09.03.2021 р. представником позивача ОСОБА_2 були надані додаткові затребувані матеріали на виконання ухвали суду про залишення без руху від 17.02.2021 р. та подано позовну заяву в новій редакції.

10.03.2021 р. ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

25.03.2021 р. відкладено підготовче засідання до 14.04.2021р. для витребування додаткових доказів.

14.04.2021 р. ухвалою суду розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача у зв`язку із тим, що не надійшли матеріали спадкової справи з нотаріального архіву.

19.04.2021 р. судом зроблено повторний запит про витребування спадкової справи, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.05.2021 р. розляд справи відкладено через клопотання представника позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку із станом транспортного сполучення.

25.05.2021 р. ухвалою суду розгляд справи було відкладено до 08.06.2021р., оскільки 24.05.2021 р. від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення через ненадходження матеріалів спадкової справи.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, його інтереси згідно довіреності та Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1394 від 31.08.2012 р. представляє ОСОБА_2 ( а.с.16-17).

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с.53).

Представник відповідача Лопатинської селищної ради в підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду було подано заяву, де просить суд розглядати справу без участі представника. Позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення позову (а.а.115-116).

Представником третьої особи без самостійних вимог - Радехівської державної нотаріальної контори було надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Проти позову не заперечують (а.с.114).

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.64).

Як видно із копії спадкової справи №02-13 від 26 липня 1995 р. ОСОБА_3 за життя склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 жителя с. Куликів Радехівського району Львівської області позивача по справі. ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадщину, після смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.97-107).

12 жовтня 1994 р. Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області був затверджений список осіб, які мають право на середню земельну частку (пай). Відповідно до списків вбачається, що ОСОБА_3 була включена до списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю). Відповідно ОСОБА_3 набула право на земельну частку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розміром 2,72 га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Куликів Радехівського району Львівської області, згідно списку осіб, які затверджені ухвалою Куликівської сільської Ради народних депутатів від 12.10.1994 р. та відповіді Лопатинської селищної ради від 15.10.2021 р. (а.с.9-13).

Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №071550 ОСОБА_3 на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Куликівської сільської ради народних депутатів від 29 березня 2001 р. передано у приватну власність 3,4524 га землі (а.с.14).

Відповідно до Довідки від 05.04.2021 р. Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, та записів з погосподарських книг, ОСОБА_3 1906 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_2 . На день смерті разом із померлою проживали і були зареєстровані: ОСОБА_1 1955 р.н. позивач по справі (а.с.69-71).

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд вважає, що на час смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року).

Дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Вирішуючи позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, суд виходив з наступних мотивів та положень закону.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. Відповідно до частини 4 зазначеної норми у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пленумом Верховного Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» висловлена правова позиція, згідно з якою, ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачем можливе у разі, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Органи місцевого самоврядування, відповідно до ст.144 Конституції, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п.5, 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Отже, суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Згідно з Земельним кодексом України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належать: 1) рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; 2) цивільно-правова угода; 3) успадкування земельної ділянки. Особливістю зазначених юридичних фактів є те, що за змістом вони являють собою активні дії органів влади та осіб, які набувають право власності на землю. Ці дії є складними за змістом, їх вчинення регулюється правовими нормами, які в сукупності становлять порядок набуття права приватної власності на землю.

Відповідно до Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України від 26 лютого 1993 р. за N 7 передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність.

Порядку, виконують землевпорядні органи за замовленням Рад народних депутатів. Після встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, громадяни одержують Державний акт на право приватної власності на землю, який видається і реєструється відповідною Радою народних депутатів.

Із системного аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя було вчинено увесь обсяг дій та волевиявлень для набуття у передбаченому законом порядку у власність спірної земельної ділянки.

Отже, з часу прийняття рішення ХІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Куликівської сільської ради народних депутатів від 29 березня 2001 р. про передачу земельної ділянки ОСОБА_3 , яка перебувала у її користуванні з відповідним цільовим призначенням, ця земельна ділянка вибула з державної та колективної власності і повторній приватизації не підлягала.

Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки оформив свідоцтво про право на спадкове майно за заповітом після її смерті, крім того на час смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 .

Із системного аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що Державний акт про право приватної власності на землю є актом, що засвідчує набуття права власності, яке виникло на підставі рішення уповноваженого органу влади чи місцевого самоврядування.

Така позиція суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-57цс13 від 19 червня 2013 року, де зазначено, що частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати на стороні позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, третя особа без самостійних вимог Радехівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 3,4524 га, яка складається з двох земельних ділянок площею 3,0538 га та 0,3987 га на території Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області для ведення товарного сільсько - господарського виробництва, на які видано державний акт про право приватної власності на землю І-ЛВ №071550, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Лопатинська селищна рада Радехівського району Львівської області, , адреса: с. Лопатин вул. Центральна, 12 Радехівського району Львівської області;

Третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору: Радехівська державна нотаріальна контора: , адреса :м. Радехів вул. Відродження, 7 Львівська область.

Головуючий суддяО. П. Патинок