ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5538/21 Справа № 204/6294/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 липня 2016 року між позивачем та громадянином ОСОБА_3 укладено Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АК/0173711/0409/16 зі строком дії з 30 липня 2016 року до 29 липня 2017 року, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 під час управління та керування транспортним засобом «ГАЗ-330214», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 27 червня 2017 року у м. Новомосковськ по вул. Сучкова, 33, за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіля марки «ВАЗ-21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля «MAZDA 323», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням відповідача, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. 28 липня 2017 року відповідачем було подано до позивача заяву № про виплату страхового відшкодування (за наслідками пошкодження його транспортного засобу за вищевказаною ДТП). 29 вересня 2017 року представником позивача разом із відповідачем проведено огляд його пошкодженого транспортного засобу та складено відповідний акт огляду транспортного засобу від 29 вересня 2017 року. Відповідно до постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року у справі №183/3105/17 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за вищевказаною ДТП. Згідно Звіту №525/П/2017 від 06 жовтня 2017 року матеріальний збиток (ринкова вартість), завданий автомобілю «MAZDA 323», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , склав 93420,50 грн, а вартість залишків, згідно Звіту №52-R/37/6 від 20 листопада 2017 року, складеного ТОВ «СОВА», становить 51261,13 грн. Позивачем було складено страховий акт №, згідно якого до виплати відповідачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди підлягала виплата страхового відшкодування у розмірі різниці між ринковою вартістю авто до та після ДТП, тобто 41659,12 грн. Вказує, що після проведення виплати відповідачу страхового відшкодування у розмірі 41659,12 грн, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2018 року по справі №183/3105/17 було прийнято рішення про те, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 (за результатами вказаної вище ДТП) підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року скасувано. Отже, юридично встановлено відсутність вини водія ОСОБА_2 у скоєнні вищезазначеної ДТП, а тому правові підстави для виплати страхового відшкодування відповідачу відпали, правових підстав для виплати страхового відшкодування відповідачу не було. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача були направлені листи з вимогою повернути отримані кошти, які залишились без відповіді. Враховуючи вищевикладене, позивач посилаючись на норми статей 1212, 1213 ЦК України звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та просив стягнути з останнього на свою користь 41659,12 грн (повернення безпідставно набутого майна грошових коштів), а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення у даній справі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року, 27 червня 2017 року о 17.00 годині в м. Новомосковськ водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ГАЗ 330214 СПГ», д/н НОМЕР_1 , своїми діями створив аварійну обстановку водієві ОСОБА_4 , який керував автомобілем «ВАЗ 21093», д/н НОМЕР_2 , в результаті створення аварійної обстановки водієм ОСОБА_2 , з метою уникнення зіткнення з автомобілем «ГАЗ», водій ОСОБА_4 здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda», д/н НОМЕР_3 , який стояв на парковці. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року у справі №183/3105/17 третю особу ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 340 гривень (а.с.201-202).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу захисника Радільчук Н.І., яка діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задоволено; постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 верес ня 2017 року у справі №183/3105/17 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасовано; провадження по справі стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.16-18).

Автомобіль «MAZDA 323», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1995 року випуску, належить відповідачу (а.с.13).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «ГАЗ-330214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0173711 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (а.с.6).

29 червня 2017 року третя особа ОСОБА_2 звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду № (а.с.7-8).

28 липня 2017 року відповідач звернувся до позивача із заявою щодо здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27 червня 2017 року (а.с.9-10).

Відповідно до Звіту №525/П/2017 про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ MAZDA 323, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, складеного 06 жовтня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ MAZDA 323, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 93420,25 грн (а.с.21-48).

Згідно Звіту №52-R/37/6 про оцінку пошкодженого транспортного засобу MAZDA 323 (державний номер НОМЕР_3 ), ринкова вартість пошкодженого КТЗ MAZDA 323, реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 20 листопада 2017 року, складає 51261,13 грн з урахуванням ПДВ (а.с.49-64).

14 грудня 2017 року, тобто після винесення Апеляційним судом Дніпропетровської області 23 листопада 2017 року постанови про закриття провадження по справі стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, позивачем складено страховий акт №, відповідно до якого прийнято рішення про визнання страховим випадком страхової події та вирішено виплатити відповідачу страхове відшкодування у розмірі 41659,12 грн (а.с.66-67).

15 грудня 2017 року позивачем було виплачено відповідачу страхове відшкодування у розмірі 41659,12 грн (а.с.68).

Відповідно до висновку експертного дослідження №6/10.1/20 від 27 березня 2018 року за результатами автотехнічного дослідження механізму та обставин ДТП, проведеного згідно матеріалів дорожньо-транспортної пригоди від 27 червня 2017 року, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ГАЗ-330214» ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_4 повинен був діяти згідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Мазда-323» ОСОБА_1 повинен був діяти згідно до вимог п. 15.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «ГАЗ-330214» ОСОБА_2 встановлювалася виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ГАЗ-330214» ОСОБА_2 , при заданому механізмі події, не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. При заданих вихідних даних водій автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «ГАЗ-330214» шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_4 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. Однак встановлена невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху не знаходиться в причиновому зв`язку із зіткненням з автомобілем «ГАЗ-330214». Після зіткнення автомобіля «ВАЗ-21093» з автомобілем « НОМЕР_4 » водій ОСОБА_4 потрапив в таку ситуацію, при якій процес розгортання виниклої небезпеки визначався вже закономірностями (закономірностями фізики, механіки руху й т.і.), які не залежали від волі водія транспортного засобу та у нього не було можливості ефективно впливати на процес розгортання небезпеки з метою не допустити виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги (де було скоєно наїзд на автомобіль «Мазда-323»), іншими словами водій автомобіля «ВАЗ-21093» ОСОБА_4 перебував в аварійній дорожньо-транспортній обстановці. В умовах аварійної обстановки дії водіїв не можуть оцінюватися з погляду Правил безпеки руху, оскільки ці правила розраховані на звичайні прийоми керування транспортним засобом. І, отже, дії водія ОСОБА_5 після зіткнення автомобіля «ВАЗ-21093» з автомобілем « НОМЕР_4 » експертній оцінці не підлягають. При заданих вихідних даних технічна можливість уникнути наїзду автомобілем «ВАЗ-21093» на автомобіль «Мазда-323» не встановлювалася діями водія ОСОБА_1 та в його діях, при заданому механізмові пригоди, не вбачається невідповідностей вимогам п. 15.1 Правил дорожнього руху (а.с.96-103).

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог страхової компанії, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач правомірно (підставно) отримав страхове відшкодування від позивача відповідно до умов укладеного договору добровільного страхування, оскільки рішення про визнання події страховим випадком та про виплату страхового відшкодування було прийнято позивачем 14 грудня 2017 року, після винесення Апеляційним судом Дніпропетровської області 23 листопада 2017 року постанови про закриття провадження по справі стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, дійшов до вірного висновку про те, що виплата страхового відшкодування здійснена позивачем правомірно на підставі та у відповідності з умовами укладеного між сторонами договору добровільного страхування, а наявність договірних відносин між сторонами унеможливлює застосування ст. 1212 ЦК України, як наполягає позивач.

Між сторонами у справі існують договірні відносини, а відтак кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем за наявності правової підстави, у цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про те, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права щодо повернення безпідставно набутого майна та не врахував практику та роз`яснення судів вищих інстанцій, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч. 3 ст. 1212 ЦК України).

Отже, за змістом даної норми під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У спірних правовідносинах правовою підставою для отримання відповідачем страхового відшкодування від позивача є наявність факту страхового випадку, яким є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Такий зміст страхового полісу відповідає змісту ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою, на законодавчому рівні, сформульоване поняття страхового випадку.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків ст. 11 ЦК України визначає договори та інші правочини.

Згідно положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Інші доводи апеляційної скарги ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко