Справа № 369/5019/21
Провадження № 2/369/3829/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01.06.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Юзюк С.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що у лютому 2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено рішення від 17 грудня 2013 року у справі №369/10428/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, яким суд позовні вимоги задовольнив в повному обсязі та вирішив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину щомісячно.

Позивач вказує, що станом на 01 січня 2021 року заборгованість Відповідача зі сплати аліментів становить 24 924 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири) гривень 25 коп., що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №59358768 від 17 березня 2021 року.

Вказує, що відповідач аліменти на утримання сина сплачує несвоєчасно, що тягне відповідальність у вигляді неустойки.

На підставі вище наведеного, позивач просила суд, стягнути з Відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у сумі 80 782 (вісімдесят тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 02 коп. за період з 01 липня 2019 року по 01 січня 2021 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня відкрито провадження у справі.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2013 року у справі №369/10428/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд позовні вимоги задовольнив в повному обсязі та вирішив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно Довідки-розрахунку по №59358768 від 17 березня 2021 року виданої старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ЦМУМЮ Хайдарі Р.Р. вбачається що у боржника ОСОБА_3 існує заборгованість в розмірі 24 924 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири) грн. 25 коп. станом на 01 січня 2021 року.

18 березня 2021 року боржником ОСОБА_3 сплачену суму боргу у розмірі 24 924 грн. 25 коп., що підтверджується копією дубліката чека № квитанції 0.0..1.

Згідно ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У відповідності до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Суд погоджується з наявним у справі розрахунком пені за несплату аліментів з 01 липня 2019 року по 1 січня 2021 року, відповідно до якого розмір пені складає 80 782 грн. 02 коп., та вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути пеню від суми несплачених аліментів розмір якої суд визначає з урахуванням положень ст. 196 СК України, тобто не більше 100 відсотків суми заборгованості по сплаті аліментів.

Судом встановлено, що відповідач мав заборгованість по спліті аліментів в розмірі 24 924 грн. 25 коп. Оскільки розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, то з відповідача слід стягнути суму пені, рівнозначну розміру заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у сумі 24 924 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять чотири) грн. 25 коп. за період з 01 липня 2019 року по 01 січня 2021 року.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Керуючись 185, 194, 195, 196 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 80 782 (вісімдесят тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 02 коп. за період з 01 липня 2019 року по 01 січня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва