ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/181/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/1287/13-ц Категорія: Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2020 року, постановлену в складі судді Середи Л.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк Олени Володимирівни про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про накладення арешту на кошти, що містяться на картковому рахунку боржника, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Зеленюк Олени Володимирівни про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про накладення арешту на кошти, що містяться на картковому рахунку боржника.

Обґрунтовуючи скаргу вказував, що 27 вересня 2020 року державним виконавцем Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк О.В. на підставі виконавчого листа № 695/1287/13-ц, виданого 12 березня 2015 року по виконавчому провадженню № 52775159, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на картковому рахунку скаржника в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Постанову про арешт коштів боржника державним виконавцем Рудь О.В. вручено не було.

Скаржник вважає, що вказана постанова є неправомірною, оскільки картковий рахунок, на який накладено арешт, використовується виключно для зарахування заробітної плати, що підтверджується довідкою обслуговування поточних рахунків, довідкою з місця роботи про зарахування грошового забезпечення на картковий рахунок та історіями по картковим рахункам, виданими банком, а саме номер (зарплатний) для зарахування грошового забезпечення (заробітної плати).

Кошти, що надходять на зазначені рахунки є виключно заробітною платою та становлять єдине джерело доходу для скаржника та його сім`ї.

Вказує, що державою гарантовано та захищено законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Накладення арешту на кошти, які призначені для зарахування заробітної плати унеможливлює своєчасне отримання скаржником заробітної плати, що призводить до порушення його конституційних прав.

Також, уточнюючи скаргу ОСОБА_1 вказував, що постановою від 30 січня 2017 року виконавче провадження № 52775159 зупинено заступником начальника відділу Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гончаренко Ю.І. на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2017 року. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2018 року виконавче провадження № 52775159 зупинено. Будь-яких документів щодо поновлення виконавчого провадження не надходило.

На підставі викладеного, з врахуванням уточнення скарги, ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову державного виконавця Зеленюк Олени Володимирівни від 27 вересня 2020 року, винесену у виконавчому провадженні № 52775159, в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (категорія - заробітна плата) у форматі НОМЕР_2 .

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Надана позивачем довідка з АТ КБ «Приватбанк» не містить підтвердження, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно із чинним законодавством України. Докази, що рахунок боржника має спеціальний режим відсутні.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що постанова про арешт коштів боржника державним виконавцем йому вручена не була.

Зазначає, що картковий рахунок на який накладено арешт використовується виключно для зарахування заробітної плати, що підтверджується довідкою обслуговування поточних рахунків банку, довідкою з місця роботи про зарахування грошового забезпечення на картковий рахунок та історіями по картковим рахункам, що саме номер (зарплатний) для зарахування грошового забезпечення (заробітної плати).

Вказує, що державний виконавець перед винесенням постанови про арешт коштів боржника маючи право на отримання від банківських та інших фінансових установ інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника цим правом не скористався, не здійснив перевірку майнового стану боржника, в результаті чого було безпідставно накладено арешт на картковий рахунок боржника, на який йому перераховується заробітна плата.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк О.В. вказує, що державний виконавець самостійно не може знати чи поширюється на певний рахунок спеціальний режим. Законодавство покладає таку функцію на фінансову установу. Отримуючи постанову про арешт коштів, фінансова установа не накладає арешт на кошти, що знаходяться на спеціальних рахунках повідомляє про це державного виконавця та повертає постанову без виконання. Надана банком довідка від 04 грудня 2020 року містить відомості про надходження коштів на картку лише за три місяці, а виконавче провадження відкрито у 2016 році і така відповідь не надає повної інформації про зарахування коштів на карту.

Також зазначає, що державний виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонена законом. З моменту відкриття виконавчого провадження кошти по виконавчому документу не сплачувались. Отже, державний виконавець не має передбачених законом підстав для зняття арешту з рахунку.

Вказує, що постанова про арешт коштів винесена без порушень чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 52775159 з примусового виконання виконавчого листа № 695/1287/13-ц виданого 12 березня 2015 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь компанії «Parfums CHRISTIAN DIOR» збитків завданих злочином в сумі 2061208 гривень 50 копійок (а.с. 21).

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей

Згідно частин 1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постановою державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк Олени Володимирівни від 27 вересня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Розділом ІХ Закону України "Про виконавче провадження" визначено особливості звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Так, ч.1 ст. 68 Закону визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Частиною 3 вказаної статті Закону передбачено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Статтею 70 Закону визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 ч. 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі накладення арешту на кошти на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19-ц.

Боржник ОСОБА_1 , звертаючись до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з карткового рахунку, що відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», не надав останньому документи на підтвердження того, що рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на такому рахунку, заборонено законом.

Крім того, на момент звернення ОСОБА_1 зі скаргою на постанову державного виконавця, інформації від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо статусу коштів і рахунку, відкритого на ім`я боржника до державного виконавця не надходило.

Отже, приватний виконавець на момент звернення скаржника до суду не мав передбачених законом підстав для зняття арешту з рахунку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова про арешт коштів боржника державним виконавцем йому вручена не була, при цьому ним до скарги поданої до суду додано копію вказаної постанови, що спростовує посилання на неотриманням ним вказаного документу.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі як на доказ того, що картковий рахунок на який накладено арешт використовується виключно для зарахування заробітної плати є посилання на довідки з банку, оскільки довідка з АТ КБ «Приватбанк» № 28СЕJHQDIRVJ545E від 02 жовтня 2020 року не містить підтвердження, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно із чинним законодавством України, також зазначено, що на вказану картку може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), а довідка про зарахування на рахунок заробітної плати не може прийматися як належний доказ, оскільки містить надпис «ЗРАЗОК» та належно не завірена. Довідка з місця роботи про зарахування грошового забезпечення на картковий рахунок, на яку посилається скаржник, в матеріалах справи відсутня.

Частиною 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд першої інстанції, дотримуючись зазначених норм права, на підставі доказів поданих сторонами суду, вірно встановив обставини які заперечуються в апеляційній скарзі позивачем.

За таких обставин, подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 374, 377, 382 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк Олени Володимирівни про визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про накладення арешту на кошти, що містяться на картковому рахунку боржника без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 4 лютого 2021 року.

Судді