КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи №753/527/2020
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5758/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Довгополій А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Чередниченко Дениса Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М.,

у цивільній справі №753/527/2020 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, стягнення аліментів за минулий час.

в с т а н о в и л а :

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000,00 грн. щомісяця, а на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 5000,00 грн. щомісяця, починаючи з 11 січня 2020 року і до закінчення ними учбових закладів.

Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь такі ж суми як аліменти за минулий час.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1995 року, який було розірвано у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року. У період шлюбу народились діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, не надаючи матеріальної допомоги на утримання дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_3 сину ОСОБА_3 виповнилось 18 років. На час звернення до суду з позовом він є студентом 4 курсу денної форми навчання медико-психологічного факультету Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Строк навчання закінчується 30.06.2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 сину ОСОБА_4 також виповнилось 18 років, він є інвалідом 2 групи з дитинства. У той же час є також студентом Київського професійного коледжу з посиленою військовою та фізичною підготовкою.

Так як діти навчаються на денній формі навчання, вони не мають часу працювати, а навчання потребує значної витрати часу та фінансових витрат, які вона не може забезпечити самостійно то звертаючись до суду просила задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 11 січня 2020 року до 25 жовтня 2023 року, в задоволенні решти вимог відмовлено, а також стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 11 січня 2020 року до 14 квітня 2021 року, в задоволенні решти вимог відмовлено.

Узадоволенні частини позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідачаподав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, просиврішення в частині визначеного розміру стягнення аліментів на дітей змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1200,00 грн. щомісяця, починаючи з 11 січня 2020 року до 25 жовтня 2023 року, в задоволенні решти вимог відмовити, а також стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1200,00 грн. щомісяця, починаючи з 11 січня 2020 року до 14 квітня 2021 року, в задоволенні решти вимог відмовити.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Посилаючись на порушеннясудом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що судом першої інстанції допущено процесуальне порушення у вигляді ухвалення рішення із однобічним зазначенням мотивів його прийняття. Зокрема, судом першої інстанції зазначено, що не вдалось встановити місце роботи відповідача та рівень його доходу, що не відповідає дійсності, так як відповідачем у межах встановлених строків подано заперечення разом із доказами працевлаштування та рівня заробітку. Так, судом першої інстанції не взято до уваги довідку про суму нарахованих та виплачених дивідендів та довідки про доходи відповідача.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що нею здійснено додаткові витрати на дітей, що призвело до неправильного установлення судом обставин.

Зауважуючи при цьому, що відповідач пропонував позивачу сплачувати по 1200,00 грн. на місяць на кожну дитину до досягнення ними 23-х років або до припинення навчання, а також визначити інші умови щодо сплати аліментів та виконання батьківських обов`язків.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказувала, що позиція скаржника щодо неможливості сплати аліментів у сумі, що визначена рішенням суду є помилковою та такою, що вводить суд в оману, оскільки позивачем доведено наявність у відповідача достатнього рівня доходів та регулярності їх надходжень, а також наявність рухомого та нерухомого майна, зокрема: автомобіля, приватного будинку та земельної ділянки.

Крім того, скаржник не надав доказів того, що на його утриманні перебувають інші члени родини, інші утриманці та/або непрацездатні батьки.

Скаржник не заперечував того, що він є власником компанії та одноособово здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку, що доведено позивачем та підтверджено відповідними доказами, зокрема, договорами про виконання робіт та надання послуг.

Таким чином, рівень офіційно встановленої заробітної плати скаржника, який згідно довідок є мінімальним, самостійно ним встановлений з єдиним умислом - ухиляння від сплати аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що подана апеляційна скарга не містить у собі доводів щодо невідповідності висновків суду в частині прийнятого рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, то судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційнаскарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на дітей, що продовжують навчання, суд першої інстанції виходив з того, що діти відповідача у зв`язку з продовженням навчання потребують матеріальної допомоги, натомість відповідач не надає таку допомогу на їх утримання, проте є працездатною особою, працює та має можливість сплачувати аліменти.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Так судом при розгляді справи установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1995 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (том 1, а.с.23-24).

У період перебування в шлюбі у сторін народились діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані та проживають разом зі своєю матір`ю (позивачем у справі)в АДРЕСА_1 (том 1, а.с.8).

На час звернення з позовом до суду та ухвалення рішення ОСОБА_3 був студентом денної форми навчання медико-психологічного факультету Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. Строк навчання закінчується 30 червня 2021 року, про підтверджується копією довідки №714 від 05.07.2019 року (том 1, а.с.21).

ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи з дитинства, на час звернення з позовом був студентом Київського професійного коледжу з посиленою військовою та фізичною підготовкою (том 1, а.с.20) у подальшому є студентом контрактної форми навчання у Відкритому міжнародного університету «Україна» та навчається на факультеті «Комп`ютерна інженерія». Відповідно до наданої позивачем довідки №1/25/0-6 від 14 вересня 2020 р., вартість навчання з 01вересня 2020 року по 01липня 2024 року становить 92 000,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Доводи апеляційної скарги в частині щодо недопустимості та неналежності поданих позивачем доказів у підтвердження потреб повнолітніх дітей, на думку колегії суддів не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи. Так як позивачем було надано докази сплати грошових коштів на навчання дітей, їх підготовку до вступу у ВНЗ, а також докази витрат на забезпечення особливих потреб молодшого сина ОСОБА_4 , який має 2 групу інвалідності постійно потребує лікування та супроводу лікарів, психоневрологічної реабілітації при інклюзивному навчанні. У матеріалах справи міститься довідка Центру психологічної допомоги «Рівновага», про те, що ОСОБА_4 проходив курси нейропсихологічної корекції у період з 24 липня 2019 року по 27 березня 2020 року, загальна сума наданих послуг центру склала 26 400,00 грн. Вказана довідка має реквізити суб`єкта господарювання, що надавав послуги, печатку та ідентифікаційний код Фізичної особи-підприємця.

ОСОБА_3 є студентом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, він навчається на денній формі навчання за рахунок бюджетних коштів. Однак, навчання за медичною спеціальністю потребує значних витрат на забезпечення студента - медика навчальними підручниками та іншими матеріалами, зокрема це стосується спеціального забезпечення медичним одягом та взуттям, іншими необхідними інструментами, якими повинен бути забезпечений студент за рахунок батьків, оскільки подібні видатки не передбачені ВНЗ. В обов`язковому порядку для отримання медичної освіти та сертифіката лікаря, йому необхідно вступити у 2021 році на навчання до інтернатури, що триває ще два роки. На підтвердження чого, позивачем було надано копію наказу Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика «Про встановлення вартості платних послуг для інтернів» з метою висвітлення витрат, які необхідно буде понести в найближчому майбутньому. Та за яким, сума річного навчання на інтернатурі буде значно більше від зазначеної вище вартості освітніх послуг.

Вказуючи в апеляційній скарзі про недопустимість та неналежність наданих доказів, зокрема договорів про надання освітніх послуг та довідок (факти надання послуг підтверджуються виключно актами), а довідки не містять посилань на те, який саме суб`єкт господарювання надав ту чи іншу довідку, скаржник доказів на їх спростування не надає.

Хоча у відповідності до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважаю, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи апеляційної скарги щодо не взяття судом першої інстанції до уваги при визначенні розміру аліментів його майнового стану, а відтак і перевірку можливості сплати аліментів саме в розмірах присуджених за рішенням виходячи з суми фактичного доходу позивача згідно наданих ним довідок на підтвердження заробітної плати ( копія довідки та скрін-шот з порталу ПФУ по персоніфікованим відомостям відповідача).

Як встановлено у ході розгляду справи відповідач працює на посаді директора Приватного підприємства «Виробнича компанія «Мінводавтоматика», є єдиним беніфіціарним власником даної юридичної особи. Та має доходи ( заробітну плату) мінімальну за 2020 - 2021 роки згідно до положень Закону України « Про Державний бюджет України на 2020 рік» та положень Закону України « Про Державний бюджет України на 2021 рік»

При цьому відповідачем не було додано доказів щодо неприбутковості діяльності приватного підприємства у якому він обіймає посаду директора та є єдиним беніфіціарним власником даної юридичної особи, одноособово здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку, а відтак, не позбавлений можливості самостійно визначати розмір заробітної плати.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів що підлягають до стягнення правомірно не обмеживсярозміром заробітку (доходу) платника аліментів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст.12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування за наведених доводів апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 7, 369, 374, 375, 381-383, 384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Чередниченко Дениса Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач: Судді