10.06.2021 227/2161/21
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2021 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , з боржника ОСОБА_1 в розмірі 1725,60 грн. та судового збору 227,00 грн.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з такого.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, боржник є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , і має борг за надані послуги за вказаною адресою за період з лютого 2020 по квітень 2021 року в розмірі 1725,60 грн., на підтвердження чого заявник надав копію договору про постачання електричної енергії споживачу.

Але, до вказаних доводів суд відноситься критично виходячи з такого.

З пункту 13.1 наданого договору про постачання електричної енергії споживачу, вбачається, що цей договір набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника.

Згідно пункту 3.1. договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

Але як вбачається з доданих до заяви про видачу судового наказу документів, заявником не надано заяву-приєднання, яка є додатком 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ст..631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми цивільного законодавства вбачається, що договір про постачання електричної енергії споживачу ОСОБА_1 не набрав чинності, оскільки доказів подання ОСОБА_1 заяви-приєднання до договору - суду не надано.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст..203 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст..202 ЦК України).

Приймаючи до уваги викладене, суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу, надану копію договору, який на думку заявника підтверджує його право вимоги про стягнення грошової заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 .

Згідно п.3 та п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги, щодо заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 за період з лютого 2020 по квітень 2021 року.

Крім того, документів, які б підтверджували, що боржник був споживачем електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 , в період виникнення заборгованості (а саме документів, які б підтверджували, що дане житло належить боржнику на праві власності чи на праві користування) до заяви про видачу судового наказу не надано.

Крім цього, після виконання суддею вимог ч.5 ст.165 ЦПК України, на адресу суду надійшло повідомлення з відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи виконавчого комітету Білозерської міської ради, щодо місця реєстрації ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що останній за вказаною адресою не зареєстрований.

Відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст.163,165, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченою пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України, він має право звернутися до суду з даними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця