Справа № 645/1198/20
Провадження № 2/645/166/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2021 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді Шарка О.П
секретаря судових засідань Христенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд зобов`язати відповідача не чинитни йому перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити спосіб його участі у вихованні дитини шляхом знаходження дитини за його місцем проживання в недільні дні з п`ятниці з 18 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. неділі, а також 20 днів під час зимових свят і 30 днів в літній період для поїздки в курортну місцевість на відпочинок, оздоровлення дитини та провідати бабусю та дідуся за місцем їх проживання.
В обґрунтування позову зазначив, що сторони з 22 червня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дитина - дочка ОСОБА_3 . Після народження дочки ОСОБА_4 , відповідач знаходилась у відпустці по догляду за дитиною на протязі 3-х років, позивач працював на декількох роботах, заробляв кошти для утримання сім"ї. Незважаючи на свою зайнятість на роботі, він завжди знаходив час для сім"ї, допомагав дружині доглядати за дитиною. Весь цей час вони проживали в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є його мати ОСОБА_5 . Дитина до цього часу зареєстрована за місцем реєстрації позивача- АДРЕСА_2 , позивач є співвласником цієї квартири. На початку липня місяця 2018 року ОСОБА_2 вирішила поїхати разом із дочкою до місця проживання своєї матері на тимчасово окуповану територію України в Донецьку область з метою погостювати строком не більше 2-х місяців. З цією метою 5 липня 2019 року він видав своїй дружині нотаріально посвідчену заяву, якою надавав їй згоду на виїзд та зворотній в`їзд разом з дитиною.11 липня 2018 року дружина разом із їх донькою виїхала до місця проживання її матері на тимчасово окуповану територію України в Донецьку область, однак через два місяці, як обіцяла дружина, вона не повернулась, а почала звати його на тимчасово окуповану територію України в Донецьку область. Після цього, його дружина в телефонному спілкуванні стала поступово повідомляти мене, що ії почуття до мене втрачені, що наше спільне життя не склалось, тому подібне. В вересні 2018 року, фактично ризикуючи життям, він поїхав до своєї сім"ї на тимчасово окуповану територію України в Донецьку область, знаходився там близько тижня, проживав разом з дружиною, між ними були звичайні сімейні стосунки, він вмовляв дружину повернутися разом з дитиною до Харкова. Однак, порозуміння не знайшов, та сам повернувся до Харкова. Після цього, його дружина в телефонному спілкуванні стала поступово повідомляти, що ії почуття до нього втрачені, що їх спільне життя не склалось. Таким чином, їх неповнолітня дочка ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю . На цей час його дружина ОСОБА_2 разом з дитиною з 13 липня 2018 року знаходиться на тимчасово окупованій території України - АДРЕСА_3 , де вона має квартиру. З цього часу до Харкова дружина разом з дитиною не приїздила.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, , причини неявки суд не повідомила про час та місце розгляду справи повідомлена заздалегідь і належним чином.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
У ході судового розгляду встановлено, що з 22 червня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 08 квітня 2020 року (справа 645/4958/19 провадження 2/645/229/20)
Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 27 серпня 2014 року), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Батько дитини ОСОБА_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де створено належні житлово побутові умови для перебування дитини, що підтверджується актом обстеження житлово побутових умов від 31.01.2020 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей по Немишлянському району.
Як вбачається з Висновку «Про визначення порядку участі батька - ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » №161 від 24.02.2021 року, питання щодо визначення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Матері дитини ОСОБА_2 направлялось запрошення на співбесіду за останнім відомим місцем проживання, вказаним позивачем у позові, однак, вона не з`явилася, пояснень чи документів не надала, із заявами до Департаменту служб не зверталась. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши час : перша та третя субота місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; перша та третя субота місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; щороку друга половина зимових канікул та 2 (два) тижні влітку для спільного відпочинку та оздоровлення.
Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Згідно наданих та досліджених судом письмових доказів позивач працює економістом в ТОВ фірма «Скорпіон -РП», з місця роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою з місця роботи. Згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, та медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів у позивача відсутні будь-які психічні захворювання він не страждає алкоголізмом.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради за № 789 від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Дотримуючись рівноваги між інтересам дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага маж бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України»).
У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Згідно позовних вимог позивач просить суд встановити порядок його участі його участі у вихованні дитини шляхом знаходження дитини за його місцем проживання в недільні дні з п`ятниці з 18 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. неділі, а також 20 днів під час зимових свят і 30 днів в літній період для поїздки в курортну місцевість на відпочинок, оздоровлення дитини та провідати бабусю та дідуся за місцем їх проживання.
Із систематичного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Суд приймає до уваги малолітній вік дитини, більшу прив`язаність до матері, для відновлення та розвитку довірливих взаємовідносин батька і доньки доцільно задовольнити частково, встановивши можливість зустрічей батька з дитиною у дні та час, визначені висновком Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей Харківської міської ради, що в найкращій мірі забезпечить інтереси дитини, зобов`язавши відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні доньки у час для побачень, спілкування та спільного відпочинку.
Визначений спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкування з нею відповідатиме можливості дитини сприймати піклування кожного з батьків про її здоров`я, фізичних та духовний розвиток, сприятиме моральному піднесенню дитини.
Однак, зазначений графік спілкування не є остаточний і може бути в подальшому змінений в залежності від прихильності і близьких довірливих відносин з батьком.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 153, 155, 157, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 259-260, 264 -266, 269 ,280-284, 354, 355 ЦПК України, суд ,-
Позоні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини, - задовольнити частково.
Встановити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши час : перша та третя субота місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; перша та третя субота місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; щороку друга половина зимових канікул та 2 (два) тижні влітку для спільного відпочинку та оздоровлення.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Надруковано в нарадчій кімнаті.
Повний текст рішення виготовлено 10 червня 2021 року.
Головуючий-суддя: