УХВАЛА

10 червня 2021 року

м. Київ

справа № 755/16248/18

провадження № 61-8022ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Волинською Вікторією Іванівною, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив:

- встановити особу заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити факт його постійного проживання на території УРСР на момент набрання законної сили вироком Сакського міського суду Автономної Республіки Крим від 19 грудня 1989 року, яким його засуджено за частиною першою статті 142, частиною третьою статті 215-3, статті 42 КК України до 5 років позбавлення волі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено частково.

Встановлено факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області 09 липня 2014 року (актовий запис про народження № 253 від 03 травня 1956 року) та довідки про звільнення, серія 000166 № 76-П-07 від 16 липня 2008 року, виданої Чорнухинською виправною колонією № 23 Луганської області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, - є однією і тією самою особою.

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без задоволення.

У травні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Волинська В. І. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року, в якій, всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, не було зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Волинської В. І. залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме, заявнику запропоновано надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

У червні 2021 року на адресу Верховного Суду заявник надіслав уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначив підстави, передбачені статтею 389 ЦПК України, на яких подається касаційна скарга.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень зазначає, що:

- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

- місцевий суд необґрунтовано відхилив клопотання про призначення дактилоскопічної експертизи (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України);

- апеляційним судом встановлені обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Дніпровського районного суду м. Києва справу № 755/16248/18 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко