Провадження № 2/337/963/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення одного з подружжя на утримання,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з 2009 по 2016 рік з відповідачем ОСОБА_2 27.01.2017 року суд стягнув з нього аліменти на користь колишньої дружини на її утримання у розмірі 1/14 від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 потребувала матеріальної допомоги. Після ухвалення рішення, суттєво змінились обставини, які надають йому можливість надання утримання колишній дружині. Крім того у відповідача відпала потреба у матеріальній допомозі. З 2019 року відповідач працевлаштована, окрім заробітної плати, отримує пенсію з інвалідності. Її сукупний дохід перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Також 02.06.2018 року він уклав новий шлюб із ОСОБА_4 , яка перебуває на його утриманні, потребує лікування через наявність хвороб. Крім того, він сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2009 року народження та ОСОБА_6 , 2003 року народження. У нього на утриманні перебуває непрацездатний батько ОСОБА_7 , 1958 року народження, який має хронічні захворювання. Він не має власного житла, тому орендує квартиру, за яку щомісячно сплачує 3500 грн. та комунальні платежі. Вважає, що ці обставини є підставою для припинення права ОСОБА_2 на отримання аліментів.

Просить суд припинити право ОСОБА_2 на аліменти, які стягується на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2017 року. з дня настання обставин, коли відповідач перестала потребувати матеріальної допомоги.

10.03.2021 року суддя відкрив спрощене провадження по справі з викликом сторін (а.с. 41).

14.05.2021 року представник відповідача адвокат Стадніченко С.В. подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позову. Вказав, що ОСОБА_3 станом на 01.05.2021 року має заборгованість із сплати аліментів в сумі 24700,91 грн. ОСОБА_2 має третю групу інвалідності, отримує пенсію з інвалідності, також працює кур`єром у ТОВ «Крок Г.Т.», має ряд захворювань. Тому продовжує потребувати матеріальної допомоги з боку ОСОБА_3 . Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_3 утримує свого батька ОСОБА_7 . Договір оренди квартири закінчується 05.05.2021 року.

21.05.2021 року представник позивача адвокат Приладишева Н.Г. подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що ОСОБА_2 працювала на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в 2017 році та продовжує працювати, продовжує отримувати пенсію по інвалідності, що свідчить про те, що вона не потребувала матеріальної допомоги від ОСОБА_3 . Також вказала, що хвороби, на існування яких посилається відповідач виникли у неї після розірвання шлюбу і не є причиною її інвалідності. Стан здоров`я дітей не впливає на спір щодо аліментів на утримання дружини, оскільки позивач сплачує аліменти на утримання дітей. ОСОБА_2 отримує сукупний дохід, який перевищує прожитковий мінімум, а тому вона не потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_3 продовжив орендувати квартиру до 2024 року.

31.05.2021 року ОСОБА_2 подала до суду заперечення, в якому вказує , що потребує матеріальної допомоги від колишнього чоловіка, оскільки вона вимушена утримувати двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із нею. Аліменти, які вона отримує від ОСОБА_3 , на їх утримання, не забезпечують прожиткового мінімуму для дітей. При розгляді справи про стягнення аліментів в 2017 році на її утримання, ОСОБА_3 не заперечував проти стягнення з нього аліментів, рішення суду не оскаржував. Крім того, 25.07.2021 року старшому сину виповниться 18 років, у зв`язку із чим, у позивача припиниться обов`язок сплати аліментів на його користь.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Єренко Д.В. позовні вимоги підтримав, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечила, просила суд відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Згідно статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Відповідно до ч.3 ст.82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що:

1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги;

2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Суд встановив, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 23.01.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).

Діти проживають разом із матір`ю ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_3 сплачує аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/6 від усіх видів доходів, на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів.

27.01.2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яким стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/14 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісяця, починаючи з 05.01.2017 року протягом строку інвалідності (а.с. 12).

Рішення суду мотивовано тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, ОСОБА_2 під час шлюбу отримала 3 групу інвалідності та на даний час потребує матеріальної допомоги, сторони повнолітніх дітей не мають, а також з урахуванням того, що ОСОБА_3 є працездатним, та сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , у розмірі 1/4 частини його заробітку, крім того позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , у розмірі 1/5 частини його заробітку.

Рішення суд від 27.01.2017 року перебуває на виконанні в Хортицькому ВДВС у місті Запоріжжі з 02.02.2021 року, згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_3 складає 24700,91 грн.

ОСОБА_3 працює в ТОВ «Запорізький ливарно-механічний завод», відповідно довідки про доходи, його дохід за 2018 рік склав 117999,40 грн., за 2019 рік 147337,85 грн., 2020 рік 158290,97 грн. (а.с. 21-23).

Батько позивача ОСОБА_7 є пенсіонером за віком (а.с. 26). Відповідно медичної довідки має ряд захворювань, потребує постійного прийому лікарських препаратів (а.с.27).

ОСОБА_3 проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яку орендує за 3500 грн. на місяць (а.с. 28).

ОСОБА_2 має третю групу інвалідності, причина загальне захворювання, інвалідність встановлена до грудня 2021 року.

Доходи ОСОБА_2 складаються з пенсії по інвалідності (а.с. 64-66) та заробітної плати за місцем роботи в ТОВ «КРОК Г.Т.», де вона працює на посаді кур`єра (а.с. 67).

Згідно трудової книжки відповідача, вона була працевлаштована під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 та на час стягнення аліментів на її користь у 2017 році.

Суд відзначає, що обставини, встановлені судом у рішенні від 27.01.2017 року, на підставі положень ч.5 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

ОСОБА_3 брав участь під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 , рішення суд не оскаржував, тому погодився із рішенням та встановленими в ньому обставинами.

Судом в рішенні від 27.01.2017 року було встановлено, що ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги, при цьому суд врахував те, що ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей.

Суд робить висновок про те, що матеріальне становище ОСОБА_2 не змінилось, вона отримує такий саме дохід за місцем роботи та пенсію з інвалідності, як і в 2017 році. Так само, ОСОБА_3 продовжує працювати на тому самому підприємстві, його дохід збільшився у незначному розмірі в порівнянні з 2018 роком.

Суд виходить із того, що для підставами для припинення стягнення аліментів є певні зміни, які виникли після присудження судом аліментів, які пов`язані із припиненням потреби у матеріальній допомозі одержувача аліментів та неспроможності платника аліментів надавати таку допомогу.

ОСОБА_3 в обґрунтування своїх позовних вимог неодноразово посилається на те, що ОСОБА_2 не потребувала матеріальної допомоги на час ухвалення рішення від 27.01.2017 року. Проте суд ці доводи відхиляє, оскільки рішення суду ОСОБА_3 не оскаржив, а тому потреба відповідача у матеріальній допомозі є фактом, встановленим судом, який не підлягає доказування по даній справі.

Суд не приймає посилання ОСОБА_3 на те, що він утримує свою дружину від другого шлюбу ОСОБА_4 та батька ОСОБА_7 . Суду не надано доказів утримання дружини та батька з боку ОСОБА_3 , виду та розміру такої допомоги. Сама по собі наявність у позивача членів сім`ї не означає того, що він несе витрати на їх утримання.

Позивач не довів належними та допустимими доказами того, що внаслідок зміни його матеріального становища, він неспроможний надавати допомогу відповідачу.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 11.06.2021 року.

Суддя: А.М. Котляр