Справа № 523/7876/21
Провадження №6/523/454/21
У Х В А Л А

"03" червня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Сирф Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 міста Одеси, подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 17,4 кв.м. та підсобних приміщень, загальною площею всієї квартири 34,5 кв.м., в порядку статті 50 Закону України «Про виконавче провадження». Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження № 57070345 з примусового виконання виконавчого листа № 523/5347/14-ц, виданого 19.08.2014 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 555884,85 грн. На виконання наведеного виконавчого листа, 28.08.2018 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження, копію постанови про відкриття надіслано на адресу боржника. Одночасно з відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем було накладено арешт на майно боржника в межах суми стягнення та направлено запити до реєструючих установ, з метою перевірки майнового стану боржника. У ході примусового виконання рішення встановлено, що коштів, рухомого майна належного боржникові на праві власності, на яке можна звернути стягнення для задоволення вимог стягувача, виявлено не було. Згідно з відповідями ДФС та ПФУ встановлено, що ОСОБА_1 не працевлаштований, інших доходів не отримує. За договором іпотеки від 12.07.2007 року, боржником ОСОБА_1 передано в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із тим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником вищенаведеної квартири зазначено ОСОБА_3 (попереднього власника), що свідчить про те, що боржником ОСОБА_1 не зареєстровано в установленому законом порядку право власності на об`єкт нерухомого майна.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05.05.2021 року прийнято подання до свого провадження, призначено судове засідання по справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.05.2021 року зобов`язано приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. надати суду відомості щодо звернення стягнення ОСОБА_1 до КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради відносно реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , після укладення договору купівлі-продажу від 12.07.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Приватний виконавець Парфьонов Г.В. до судового засідання 03.06.2021 року не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник приватного виконавця адвокат Громадський О.В. заявою від 14.05.2021 року просив відкласти розгляд подання, заявою від 18.05.2021 року просив розглянути справу у його відсутність, задовольнивши подання. До суду надав постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакової Ю.С. про повернення виконавчого документа виконавчого напису № 472 від 09.05.2011 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. про задоволення вимоги ПАТ «Дельта Банк» по заборгованості за кредитним договором №269/ФКВШП-07 від 12.07.2007 року у загальній сумі 451475,79грн. та 3450,00 грн. за вчинення виконавчого напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Розгляд подання приватного виконавця Парфьонова Г.В. здійснюється судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, в порядку ч.11 ст. 440 ЦПК України. У той же час, наведена норма передбачає розгляд подання за участю державного (приватного) виконавця. Саме керуючись вимогами наведеної норми закону, суд здійснив розгляд подання у строки, достатні для належного повідомлення приватного виконавця про дату, час та місце розгляду справи, у тому числі з метою надання можливості приватному виконавцю дати пояснення, висловити свої доводи та звернути увагу суду на ті аргументи, які могли бути важливими для правильного вирішення питання. Така позиція суду відповідає висновкам постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року по справі № 509/327/17-ц, які враховуються судом, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що подання приватного виконавця Парфьонова Г.В. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 12.07.2007 року, посвідченого 12.07.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.В., ОСОБА_3 зобов`язується передати у власність ОСОБА_1 майно - кв. АДРЕСА_2 .

Згідно п. 5.2 наведеного договору купівлі-продажу, сторони свідчать, що їм відомо, що зазначена в цьому договорі квартира придбавається покупцем за рахунок отриманого в ТОВ «Укрпромбанк» кредиту та дають згоду на передачу покупцем від його імені зазначеної квартири в іпотеку, після підписання цього договору та реєстрації його в Державному реєстрі правочинів. Згідно п. 5.6 договору, цей договір про перехід права власності на відчужувану квартиру підлягає державній реєстрації. Право власності на квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації договору в органах державної реєстрації, згідно зі ст. 334 Цивільного кодексу України.

Згідно іпотечного договору від 12.07.2007 року, між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки кв. АДРЕСА_2 . Згідно п. 1.2 договору іпотеки, предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. 12.07.2007 року за реєстром №3867, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 12.07.2007 року, номер правочину: 2212114.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 28.08.2018 року відкрите виконавче провадження №57070345 з виконання виконавчого листа № 523/5347/14-ц, виданого 19.08.2014 року суддею Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.К. про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 555 884, 85 грн. Боржник: ОСОБА_1 .

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 03.09.2018 року: звернуто стягнення на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ; накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ; накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 ,

03.09.2018 року приватним виконавцем направлено запити до реєструючих установ з метою перевірки майнового стану боржника.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби від 04.09.2018 року - відсутня інформація стосовно боржника ОСОБА_1 щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби від 04.09.2018 року за РНОКПП: НОМЕР_2 юридичну особу ліквідовано (припинено) / фізичну особу підприємця припинено.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 19.09.2018 року інформація щодо ОСОБА_1 , про осіб боржників, які отримують пенсію, відсутня.

Постанова приватного виконавця від 03.09.2018 року про арешт коштів боржника була повернена без виконання, внаслідок відсутності банківських рахунків в наступних банківських установах АТ «Місто Банк», АТ «ВТБ Банк», ПАТ «Універсал Банк», АТ «Піреус Банк МКБ», ПАТ «ІНГ Банк Україна», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «Мегабанк», ПАТ «Банк Восток», ПАТ «А-Банк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «Ідея Банк», ПАТ «Альфа-Банк».

Згідно відповіді начальника Територіального сервісного центру №5141 Регіонального сервісного центру в Одеській області від 13.09.2018, станом на 12.09.2018 року за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Постановою приватного виконавця Парфьонова Г.В. від 22.03.2021 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс», на виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2020 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 26.04.2021 року, пошук формувався користувачем за адресою АДРЕСА_1 :

- іпотекодавцем майна за адресою зазначено ОСОБА_1 ;

- іпотекодержателем майна за адресою зазначено ТОВ «Консалт Солюшенс»;

Підстава обтяження іпотечний договір №3871 від 12.07.2007.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 26.04.2021, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 визначено ОСОБА_1 .

Згідно відомостей про права власності, з Державного реєстру речових прав, станом на 23.04.2021, власником квартири АДРЕСА_2 визначено ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту: на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

За змістом ч. 10 ст. 440 ЦПК України судом вирішується питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Приватний виконавець у своєму поданні ставить питання про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 34,5 кв.м., яке не зареєстроване у встановленому законодавством порядку за боржником ОСОБА_1 .

Проаналізувавши дані Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 23.04.2021 та станом на 26.04.2021 судом встановлено, що дані реєстрів містять протиріччя, зокрема боржник ОСОБА_1 зазначається як власник майна, а також як іпотекодавець, яким в силу ст. 5 Закону України "Про іпотеку" може бути лише власник майна. Одночасно, власником наведеного майна також зазначено і ОСОБА_3 .

При цьому, приватним виконавцем не надано суду відомостей щодо наявності або відсутності обставин звернення ОСОБА_1 до КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради відносно реєстрації права власності на квартиру, після укладення нотаріального договору купівлі-продажу від 12.07.2007 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на виконання ухвали суду від 11.05.2021 року.

За викладених обставин, суд позбавлений можливості констатувати факт ухилення ОСОБА_1 від реєстрації права власності на нерухоме житлове майно - квартиру АДРЕСА_2 , зокрема з метою ухилення від виконання судового рішення та перешкоджання приватному виконавцю у вчиненні виконавчих дій. Доводи приватного виконавця не знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4, 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», спрямований на захист та відновлення платоспроможності позичальників (фізичних осіб), які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, шляхом їх реструктуризації.

Зокрема, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21 квітня 2021 року) поновив свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом № 1381-IX, тобто діє з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року.

У той же час, згідно ст. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусове стягнення (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та / або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Зважаючи на те, що приватним виконавцем не встановлено, чи може бути реалізоване зазначене майно з урахуванням положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд також не вбачає можливості для задоволенні подання приватного виконавця. Зокрема, суду не надано доказів того, що: нерухоме житлове майно - квартира АДРЕСА_2 не використовується позичальником (боржником) ОСОБА_1 , як місце постійного проживання; б) у позичальника (боржника) у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Проте, приватним виконавцем до матеріалів подання не надано доказів отримання боржником ОСОБА_1 постанов, які виносилися у зазначеному виконавчому провадженню №57070345, зокрема і постанови про відкриття виконавчого провадження. Матеріали справи не містять рекомендованих повідомлень про вручення боржнику поштового відправлення від приватного виконавця.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з наданих приватним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник ОСОБА_1 взагалі обізнаний про існування виконавчого провадження № 57070345, а тому направлення подання про вирішення питання про звернення стягнення на майно, що незареєстроване за боржником в установленому законом порядку, є передчасним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд приходить до висновку що у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 353, 440 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 - квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Копії ухвали направити державному виконавцю та сторонам виконавчого провадження.

Суддя К.О. Далеко