РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

м. Кремінна

02 червня 2021 року Справа № 414/325/21

Провадження № 2/414/196/2021

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участі секретаря судового засідання Горбаньової Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,

встановив:

до Кремінського районного суду Луганської області звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вон є власником житлового будинку з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.1975 року. Згідно Довідки виконавчого комітету Червонопопівської сільської ради Кремінського району Луганської області від 16.12.2020 року №423, за зазначеною адресою зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі договору найму житлового приміщення в будинку, який належить громадянину на праві приватної власності від 05.02.2014 року, проте не мешкають за вказаною адресою на теперішній час. Згідно довідки про склад сім`ї № 423 від 16.12.2020 року ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_5 є квартирантами та родинних відносин з власником приміщення не мають, добровільно не знялися з реєстрації та не бажають, допомоги в утримуванні приміщення не надають. З огляду на зазначене позивач просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права користування житловим приміщенням житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

23 лютого 2021 року ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області було відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

15 квітня 2021 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, а саме позивач просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права користування житловим приміщенням житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

19 квітня 2021 року ухвалою Кремінського районного суду Луганської області було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд у справі.

Інших процесуальних дій не вчинялося.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов зі зменшеними позовними вимогами підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань або відзиву не подавав.

У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання, та від якого не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, причини неявки ним не повідомлені, відзиву на позов на подано, а сторона позивача не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за наявними у справі доказами (у заочному порядку).

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, дійшов наступних висновків.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її матір?ю, а ОСОБА_3 її братом. ОСОБА_3 виїхав за межі України в липні 2014 року на заробітки до РФ та з того часу більше не приїздив, ніяких витрат на утримання не несе. Зазначений будинок належить матері.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_8 в 2014 році виїхав за межі України та з того часу вона його не бачила. ОСОБА_1 є її бабусею та власником будинку. Знає, що ОСОБА_3 періодично дзвонив бабусі, але не приїздив. Ніяких витрат на будинок не несе.

Згідно договору купівлі-продажу від 28.07.1975 року, ОСОБА_9 придбала будинок за адресою: Луганська (в минулому Ворошиловградська) область, Кремінський район, с. Піщане (а.с. 7, 8).

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, виданого Червонопопівською сільською радою Кремінського району Луганської області від 27 травня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстроваий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є відомості про місце проживання м. Санкт-Петербург. ОСОБА_3 не мешкає за місцем реєстрації більше 5 років (а.с. 12).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.01.2021 року, дошлюбним прізвищем ОСОБА_1 є ОСОБА_10 (а.с. 13).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 08.04.2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані з 11.06.2002 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 04.01.2005 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 63).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особа має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316- 319 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своє сім`ї, інших осіб.

У відповідності до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду №5 від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 71, 72, 116,156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Крім того, у пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду №5 від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано про те, що ухвалюючи рішення, суд згідно з ч.1 ст. 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 має родинні зв`язки з ОСОБА_1 , остання є його бабусею.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, наслідком визнання особи в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням є зняття її з реєстрації місця проживання. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення; втрата права користування житловим приміщенням є наслідком відсутності члена сім`ї власника за місцем реєстрації.

Таким чином суд, безпосередньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що відповідач ОСОБА_3 , як член сім`ї власника приватного житлового будинку, втратив право на користування ним у зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації на протязі більше року, а тому вказані перешкоди підлягають усуненню.

Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на зазначене суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) права користування житловим приміщенням будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у сумі 908 (дев?ятсот вісім) грн. 00 коп. на реквізити - отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 червня 2021 року.

Суддя І.О. Тесленко