ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2-321/07
Провадження № 22-ц/4820/937/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2-321/07 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року (суддя Палінчак О.М.) про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2007 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2002 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики.

Ухвалою Хмельницького міського суду Хмельницької області від 16 грудня 2002 року накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме на її частину в статутному фонді ТОВ «Проскурівський хліб», що складається з пічки ПЄ-4 та тістодільника А-2ХТН і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хмельницького міського суду Хмельницької області від 11 березня 2003 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Хмельницького міського суду Хмельницької області від 16 грудня 2002 року відмовлено та залишено апеляційну скаргу без розгляду.

Рішенням Хмельницького міського суду від 11 березня 2003 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 доларів США боргу та 108 грн понесених судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02 липня 2003 року скаргу ОСОБА_1 відхилено. Ухвалу Хмельницького міського суду Хмельницької області від 11 березня 2003 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 23 грудня 2003 року ухвалу Хмельницького міського суду Хмельницької області від 16 грудня 2002 року скасовано.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20 листопада 2003 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Хмельницького міського суду від 11 березня 2003 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою Верховного суду України від 03 квітня 2006 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилено. Ухвалу Хмельницького міського суду Хмельницької області від 11 березня 2003 року, ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 02 липня 2003 року, ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 листопада 2003 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 23 грудня 2003 року залишено без змін.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 2 000,00 доларів США.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2008 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2007 року залишено без змін.

В грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2007 року за нововиявленими обставинами і на обґрунтування якої зазначала, що під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій вона та її представники неодноразово заявляли клопотання про огляд оригіналів розписок, оскільки надані позивачем копії розписок від 10 жовтня 2002 року та від 23 жовтня 2002 року викликали сумнів з приводу їх достовірності. Відмовляючи у задоволенні клопотань про дослідження оригіналів письмових доказів, суди керувалися тим, що оригінали розписок від 10 жовтня 2002 року та від 23 жовтня 2002 року знаходяться в матеріалах перевірки прокуратури м. Хмельницького №1190-04 (далі МП № 1190-04). Зважаючи на те, що відповідно до ч. 3 ст. 49 КПК України 1960 року громадянин, визнаний потерпілим від злочину, мав право знайомитися з матеріалами справи лише з моменту закінчення досудового слідства, тому заявниця вказує, що право на ознайомлення з МП № 1190-04 у неї виникло після винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28 жовтня 2008 року. ОСОБА_1 вказує, що при ознайомленні 26 листопада 2008 року із зазначеними матеріалами, їй стало відомо про відсутність у них оригіналів розписок. Зазначені обставини є істотними для вирішення справи по суті, існували на час ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій рішень у справі, однак не були та не могли бути їй відомі. Тому, ОСОБА_1 просила суд задовольнити подану нею заяву.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2009 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22 квітня 2009 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2009 року скасовано, а питання перегляду рішення суду у зв`язку із нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 передано на розгляд того ж суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 20 жовтня 2010 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено і рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2008 року залишено без змін.

03 червня 2020 року ОСОБА_1 подала уточнення до заяви від 12 грудня 2008 року про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та вказувала, що Апеляційним судом Хмельницької області від 20 листопада 2003 року було встановлено, що в матеріалах справи немає доказу, що підтверджував би долучення оригіналів розписок та не задокументовано протоколом від 11.03.2003, що оригінали розписок передавались, чи приєднувались до матеріалів справи будь-ким в ході підготовки до розгляду справи або безпосереднього розгляду. Крім того, в самій позовній заяві ОСОБА_2 чітко вказано, що ним надано копії розписок, а не оригінали.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд задовольнити подану заяву та скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2007 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції та порушення судом норм процесуального права. Апелянтка зазначає, що відмовляючи їй у задоволенні заяви, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що під час ухвалення рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30.05.2007 суд керувався тим, що оригінали розписок знаходяться в МП №1190-04, однак 26 листопада 2008 року при ознайомленні із цими матеріалами їй стало відомо, що оригінали розписок відсутні. Апелянтка вважає зазначену обставину істотною для ухвалення об`єктивного рішення у справі, такою, що не була і не могла бути їй відомою на час розгляду справи. Також, на думку апелянтки, суд помилково взяв до уваги її письмові заперечення на позов, якими нею визнано факт написання розписок, проте не вказано, яких саме. Також ОСОБА_1 посилається на прийняття судом неналежно оформленої та поданої з порушенням встановленого порядку заяви ОСОБА_2 про розгляд справи в його відсутності. Зважаючи на викладене ОСОБА_1 вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду від 30 травня 2007 року за нововиявленими обставинами.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17 травня справу призначено до апеляційного розгляду.

Відповідачка ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Позивач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив, просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2007 по цивільній справі № 2-321/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в розмірі 2 000 доларів США.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21.05.2008 вищевказане рішення суду залишено без змін.

20 жовтня 2010 року ухвалою Верховного Суду України касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.2007 та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 21.05.2008 залишено без змін.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилалася на відсутність оригіналів розписок від 10.10.2002 та 23.10.2002, про що стало їй відомо 26.11.2008, а також на фальшивість копій цих розписок, що наявні в матеріалах справи.

Відмовляючи в задоволенні цієї заяви, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається заявниця, як на підставу перегляду рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2007 року, не є нововиявленими.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи.

Так, відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Таким чином, нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (частина друга статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами нові докази.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні заяви по суті дотримався наведених норм цивільного процесуального закону, які регулюють питання перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, давши належну правову оцінку доводам заявниці та дійшов правильного висновку, що при розгляді цивільної справи про стягнення боргу ОСОБА_1 не заперечувала факту написання нею розписок і ці обставини були предметом розгляду, в результаті чого 30 травня 2007 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було ухвалене відповідне рішення, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2008 року.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення є безпідставними.

Так, заявниця вказувала, що лише 26 листопада 2008 року при ознайомленні з матеріалами перевірки прокуратури м. Хмельницького № 1190-4 їй стало відомо про відсутність в них оригіналів розписок.

Разом з тим, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 травня 2007 року встановлено, що 10.10.2002 та 23.10.2002 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори позики, згідно яких ОСОБА_1 позичила та отримала від ОСОБА_2 2000 доларів США в борг, на підтвердження чого нею були видані ОСОБА_2 відповідні розписки.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що факт видачі ОСОБА_1 розписок встановлено рішенням суду від 30.05.2007, а факт написання нею розписок під примусом остання підтвердила у письмових запереченнях проти позову (т.1 а.с. 21). Крім того, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 21 травня 2008 року встановлено, що допустимих доказів, які б свідчили про те, що боргові розписки складалися ОСОБА_1 під впливом насильства, чи тиску зі сторони ОСОБА_2 та підтверджували б їх безгрошовість суду не було надано.

Як слідує із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і під час розгляду її апеляційних скарг на рішення Хмельницького міського суду від 11 березня 2003 року та на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 травня 2008 року не заявляла будь - яких клопотань щодо витребування оригіналів розписок; даючи пояснення 11.03.2003 в ході розгляду справи Хмельницьким міським судом ОСОБА_1 вказувала, що під тиском погроз і шантажу ОСОБА_2 заставив написати ці розписки, але вони були написані не в той час і не в присутності свідків (т. 1 а.с. 82 протокол судового засідання від 11.03.2003 ) і Хмельницьким міським судом під час розгляду цієї справи оголошено оригінали розписок (т.1 а.с. 85 зворот протокол судового засідання від 11.03.2003); при подачі апеляційних скарг (т.1 а.с. 118, 461-463) та касаційної скарги (т. 2 а.с. 125-126) не вказувала на безпідставну відмову суду у задоволенні клопотання про витребування оригіналів розписок, а в ході розгляду апеляційних скарг посилалася на те, що писала розписки під тиском, однак коштів не отримувала (т. 1 а.с. 232 протокол судового засідання від 20.11.2003, т. 2 а.с. 14 протокол судового засідання від 24.10.2007), тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що посилання ОСОБА_1 на відсутність оригіналів розписок не є нововиявленою обставиною відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи та помилковість висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 посилається на нову, а не нововиявлену обставину є такими, що не заслуговують на увагу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заява розглянута судом першої інстанції без врахування аргументів ОСОБА_1 не можуть бути прийняті колегією суддів, адже як вбачається із матеріалів справи заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 були присутні в судовому засіданні 03.06.2020, надавали свої пояснення, наводили доводи та міркування щодо питань, які виникали під час судового розгляду, і ці доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 з висновками суду першої інстанції.

Разом з тим, є такими, що заслуговують на увагу аргументи апелянтки про те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права прийняв заяву ОСОБА_2 про розгляд справи у його відсутності і заперечення позивача, як такі, що подані в неналежному порядку та не оформлені належними чином, проте це процесуальне порушення не призвело до невірного вирішення справи та не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Як слідує із матеріалів справи (т. 3 а.с. 23) ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про день і час розгляду судом першої інстанції зазначеної справи, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому суд на законних підставах розглянув справу у відсутності ОСОБА_2 , не порушивши при цьому будь яких прав заявниці.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто з порушенням розумного строку розгляду заяви ОСОБА_1 , судова колегія вважає їх аргументованими, однак це порушення не є підставою для обов`язкового скасування оскаржуваного судового рішення. Разом з тим, Хмельницьким апеляційним судом 23 липня 2020 року постановлено окрему ухвалу, якою доведено до відома голови Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_4 факт виявлених порушень, допущених працівниками Хмельницького міськрайонного суду при вирішенні питання про передачу матеріалів цивільної справи судді для розгляду по суті заяви, після скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 3 а.с.75-76).

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали вийшов за межі розгляду заяви, є безпідставними, адже суд першої інстанції в межах цивільно-процесуального кодексу розглянув заяву ОСОБА_1 та за результатами розгляду заяви про перегляд рішення за нововияленими обставинами постановив судове рішення. І ці доводи апеляції зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо результатів розгляду заяви ОСОБА_1 .

Судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай