Головуючий у І інстанції Унятицький Д.Є.
Провадження №22-ц/824/2022/2021 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Поливач Л.Д., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила про його задоволення, посилаючись на те, що 13 липня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», яка 20.06.2019 року змінила назву на ПрАТ "Страхова компанія "АРКС", та ТОВ "ДХЛ Логістика (Україна)" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Volkswagen Caddy, д.р.н. НОМЕР_1 .

05 листопада 2017 року об 11 год. 15 хв. в м. Буча по вул. Островського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Caddy, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля - ТОВ "ДХЛ Логістика (Україна)", та автомобіля ВАЗ, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль Volkswagen Caddy, д.р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 пункту 16.11 Правил дорожнього руху України (ст.124 КУпАП).

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхових актів та договору страхування розмір страхового відшкодування склав 73 098,16 грн., які ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" сплатила за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ, д.р.н. НОМЕР_2 , відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант" згідно полісу № АК/1885907, яким встановлений ліміт відповідальності ТДВ СК "Альфа-Гарант" за шкоду, завдану майну, в розмірі 100 000 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

02 травня 2018 року позивач звернувся до ТДВ СК "Альфа-Гарант" з заявою про виплату страхового відшкодування.

27 вересня 2018 року була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 46 933,50 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, про що ТДВ СК «Альфа-Гарант» направило позивачу листа. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані позивачу, становить 26 164,66 грн. (73 098,16 грн. - 46 933,50 грн. = 26 164,66 грн.).

Вищевказану суму позивачу має сплатити відповідач ОСОБА_1 на підставі положень ст. 1194 ЦК України. З метою досудового врегулювання спору позивачем відповідачу 17 січня 2020 року було направлено претензію, на яку останній не відреагував та заборгованість не погасив, в зв`язку із чим позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 26 164,66 грн. шкоди, завданої внаслідок ДТП, та сплаченого ним по справі судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2020 рокув задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» в особі представника Василенко К.Ю. подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Котар С.В. проти задоволення скарги заперечила та просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (26 164 грн. 66 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 липня 2017 року між АТ "СК "АХА Страхування", після зміни назви ПрАТ «СК «АРКС», та ТОВ «ДХЛ Логістика (Україна)» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Volkswagen Caddy, д.р.н. НОМЕР_1 (а.с.20-25).

05 листопада 2017 року об 11 год. 15 хв. в м. Буча по вул. Островського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Caddy, д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля - ТОВ "ДХЛ Логістика (Україна)", та автомобіля ВАЗ, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль Volkswagen Caddy, д.р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2017 року винним у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль Volkswagen Caddy, д.р.н. НОМЕР_1 , було визнано ОСОБА_1 (а.с.9). Зокрема, даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за те, що він 05 листопада 2017 року, приблизно об 11 год. 15 хв. в м. Буча, на перехресті вулиць Островського Вокзальна, керуючи автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , не надав перевагу в русі автомобілю Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався по головній дорозі. Внаслідок цього відбулось ДТП, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

06 листопада 2017 року водій автомобіля Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду шляхом подання відповідної заяви (а.с.16).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхових актів та договору страхування розмір страхового відшкодування склав 73 098,16 грн. (а.с.12-15), які ПрАТ "Страхова компанія "АРКС" 24 листопада 2017 року сплатила за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.8).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ, д.р.н. НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант", що підтверджується полісом № АК/1885907, яким встановлений ліміт відповідальності ТДВ СК "Альфа-Гарант" за шкоду майну в розмірі 100 000 грн., франшиза - 1 000,00 грн. (а.с.26).

Страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант» на виконання її обов`язків за Полісом № АК/1885907 було відшкодовано частину страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу в розмірі 46 933,50 грн., що підтверджується листом СК "Альфа-Гарант" та інформаційною карткою про зарахування коштів (а.с.28-29).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки розмір сплаченого позивачем ПрАТ «СК «АРКС» страхового відшкодування - 73 098,16 грн. не перевищує ліміт відповідальності страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом АК/1885907, що складає 100 000 грн., підстави для стягнення частини страхового відшкодування у розмірі 26 164,66 грн. з відповідача ОСОБА_1 відсутні.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду покладається на володільця джерела. Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 9 вказаного закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Виходячи з положень вищевказаного закону та норм діючого цивільного законодавства, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу ПрАТ «СК «АРКС» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу застрахованого транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , що відповідає положенням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Отже, дії ТДВ «СК «Альфа-Гарант» по визначенню суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу є правомірними, при цьому при визначенні суми страхового відшкодування страхова компанія обґрунтовано керувалася п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092, згідно якого вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно п. 7.39 Методики підставою для нарахування коефіцієнту фізичного зносу є те, що складові частини кузова, кабіни, рами пошкодженого транспортного засобу відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації. Підставою для нарахування ТДВ «СК «Альфа-Гарант» коефіцієнту фізичного зносу стало те, що згідно даних функції «Audahistory» ПК «Audatex» складові частини кузова, кабіни, рами транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , відновлювались ремонтом до настання вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, враховуючи те, що ПрАТ «СК «АРКС» сплатила страхувальнику ТОВ "ДХЛ Логістика (Україна)" страхове відшкодування у розмірі 73 098,16 грн. за відновлювальний ремонт транспортного засобу, з яких їй було відшкодовано ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодуванняв розмірі 46 933,50 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу згідно вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зважаючи на те, що позивач на підставі ст. 993 ЦК України має право вимагати від особи, відповідальної за завдані збитки, сплати суми в межах фактичних витрат, обґрунтованою є вимога ПрАТ «СК «АРКС» про стягнення з ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за завдані збитки, суми страхового відшкодування у розмірі 26 164,66 грн., яка була фактично сплачена позивачем і не підлягає компенсації страховою компанією відповідача в силу вказівки закону.

Суд першої інстанції під час розгляду справи неправильно визначив характер спірних правовідносин та допустив неправильне застосування норм матеріального права, внаслідок чого ухвалив помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи відзиву відповідача ОСОБА_1 , які зводяться до необхідності застосування у даній справі правових висновків, сформульованих Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року по справі №755/18006/15-ц, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідальність ОСОБА_1 застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відшкодування за яким має особливості, встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, згідно зі ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються не всі витрати, а лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Тобто, даний Закон встановлює законодавчі обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме, розмір страхової виплати визначається з урахуванням зносу автомобіля, що, у свою чергу, згідно ст.1194 ЦК України, покладає на винуватця обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у разі її недостатності. В даному випадку, відповідач помилково ототожнює ліміт відповідальності страхової компанії із розміром страхової виплати, яка визначається у розмірі і порядку, встановленому законом і не може її перевищувати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на загальну суму 5 255,00 грн., факт понесення яких підтверджується наявними у справі письмовими доказами.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року - скасувати та постановити по справі нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 26 164 грн. 66 коп. та понесені по справі судові витрати на суму 5 255 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: