Провадження №2/760/4696/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини 18-річного віку, починаючи з дати подачі позовної заява і до дати закінчення навчання (отримання вищої освіти).

В обґрунтування позовним вимог зазначає, що 05 червня 2006 року Солом`янським районним судом міста Києва по справі №2-1471-1/06 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів було прийнято рішення стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказує, що під час виконання вище зазначеного судового рішення від 05 червня 2006 року, у зв`язку зі зміною свого сімейного стану, звернувся до суду з позовною вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 .

За результатами розгляду справи №760/14120/18 Солом`янським районним судом міста Києва було прийнято рішення про часткове задоволення позову, а саме: зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У позовній заяві вказується, що донька позивача та відповідача поступила та навчається на денній формі навчання з 15.09.2020 в Національному університеті «Києво-Могилянська академія» на підставі договору №МВ48.01.2020 від 07.09.2020.

Відповідно до вказаного вище договору, вартість навчання становить 224000 грн., яка на сьогоднішній день часткового сплачена позивачем у розмірі 28000 грн.

Крім того, зазначає, що на сьогодні донька позивача та відповідача проживає разом з позивачем та перебуває на повному утриманні матері, тобто позивача.

У зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачем по справі не досягнуто згоди про добровільне надання матеріальної допомоги відповідачем по справі його донці під час навчання, позивачка просить суд стягнути аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання.

Ухвалою судді від 23 жовтня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

19.11.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В обгрунтування відзиву вказано, що відповідно до ст. 53 Конституції України здобуття вищої освіти є необов`язковим. При цьому, згідно Конституції України громадянам гарантується право на здобуття вищої освіти безкоштовно.

Зазначає, що повнолітня донька відповідача мала всі можливості для реалізації свого права на вищу освіту безоплатно, якщо позивач стверджує, що матеріально становище ОСОБА_3 не покращилася із набуттям нею повноліття. Разом з тим, дочка сторін вибрала навчання на одному з найдорожчих факультетів Національного університету «Києво-Могилянська академія».

Вказує, що така поведінка позивача та їх доньки свідчить про впевненість у тому, що повнолітня ОСОБА_3 має фінансову можливість оплачувати навчання у вищому навчальному закладі.

Крім того, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача народився син, ОСОБА_4 , який на момент подання позовної заяви є неповнолітнім, а також дитиною з інвалідністю у зв`язку із виявленням у нього психічного захворювання, та перебуває на утриманні відповідача. ОСОБА_4 перебуває під постійним наглядом лікарів та змушений отримувати постійне медикаментозне лікування.

Також ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідача народився син ОСОБА_5 , який на момент подання позовної заяви є малолітнім та перебуває на утриманні відповідача.

У відзиві також вказується, що у 2017 році ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 , яка є сьогоднішній день не працює, оскільки зобов`язана здійснювати безперервний нагляд та догляд за ОСОБА_4 , що усуває будь-яку її можливість працювати та забезпечувати себе та свою сім`ю.

Зазначає, ОСОБА_6 перебуває під диспансерним наглядом у Київському міському центрі профілактики та боротьби зі СНІДом внаслідок інфікування вірусом імунодефіциту людини, отримує відповідну антиретровірусну терапію, і хоча лікування безкоштовне, однак вона постійно потребує підтримання стану здоров`я на відповідному рівні для недопущення ускладнення перебігу хвороби.

Відповідач також стверджує, що на його утриманні перебуває його мати, ОСОБА_7 , 1940 р.н., яка на даний момент є пенсіонером.

Таким чином, відповідач зазначає, що наведені вище факти свідчать про дуже скрутне матеріальне становище відповідача, тому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі.

26.11.2020 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначали наступне.

Так, представника позивача вказує, що матеріальне становище ОСОБА_2 жодним чином суттєво не змінилося після набрання рішенням від 01.10.2019 законної сили. Отже, відповідач на сьогоднішній день є дієздатною та працездатною особою, має на утриманні дієздатну та працездатну дружину - ОСОБА_6 , яка хворіє на СНІД та отримує безкоштовне лікування.

Крім того, зазначає, що відповідач має на утриманні двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом дитинства і отримує державну матеріальну допомогу до досягнення ним 18 років. Будь-яких стягнень по виконавчим листам, відповідач по справі, станом на день розгляду справи №760/22691/20 у спрощеному позовному провадженні - не має.

Також вказує, що доказ про необхідності матеріального утримання своєї матері ОСОБА_7 , 1940 р.н., повинен сприйматися критично судом, оскільки вона має власне житло по АДРЕСА_1 , отримує пенсію матеріальну допомогу як дитина-війни. Будь-яких доказів щодо примусового зобов`язання надання відповідачем матеріальної допомоги своїй матері, ОСОБА_7 .

Щодо безкоштовного навчання, то представник позивача зазначає, що для зарахування на бюджетну форму навчання у Національномц університеті «Києво-Могилянська академія» ОСОБА_3 не добрала лише 2,21 навчальні бали.

Крім того, у відповіді на відзив зазначається, що донька ОСОБА_3 має ряд соматичних захворювань, які потребують тривалого лікування та додаткових матеріальних витрат, які здійснює позивач на лікування «Диспластичного «S-образного грудо-поперекового сколіозу ІІ ступеню», в т.ч. на лікування «Лівобічно-вузлового Зобу».

Також вказує, що станом на день розгляду справи №760/22691/20, на підставі наказу №217-к від 30.09.2020 звільнилась з попереднього місця роботи за ст.38 КЗпПУ. Враховуючи, що позивач по справі на сьогодення тимчасово не працює та перебуває у пошуках нової роботи, тому матеріальне становище позивача погіршилося.

Тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 06 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1354, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 . Батьком дитини вказаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Стаття 6 СК України визначає, що правовий статус дитини особа має до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до договору №МВ 48.01.2020 про навчання між НаУКМА та фізичною та/або юридичною особою від 07.09.2020, ОСОБА_3 навчається за освітньою програмою за спеціальністю 291 «Міжнародні відносини, суспільні комунікація та регіональні студії», вартість навчання становить 224000 грн.

Як зазначається в довідці №69, виданої Національним університетом «Києво-Могилянська академія» від 24.09.2020, ОСОБА_3 є студенткою 1 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія», денна форма навчання, контракт. Термін навчання з 15.09.2020 до 01.07.2024.

Згідно квитанції №0.0..1 від 09.09.2020, ОСОБА_3 перерахувала до Національного університету «Києво-Могилянська академія» суму у розмірі 28000 грн., з призначенням платежу: оплата за контрактне навчання.

Так, відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що відповідно до довідки №27, виданої Шевченківською районною у м.Києві державною адміністрацією управління праці та соціального захисту населення від 03.04.2018, ОСОБА_6 дійсно перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації та отримує допомогу на дитину з інвалідністю до 18 років.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 , 30.09.2020 ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України на підставі наказу №217к від 30.09.2020.

Згідно консультативного висновку №438, виданого Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит» від 27.03.2018, донька ОСОБА_3 має діагноз «Диспластичного «S-образного грудо-поперекового сколіозу ІІ ступеню».

В обґрунтування заперечень щодо стягнення аліментів відповідач надав суду наступні докази.

Згідно копії про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 18 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, про що 18.04.2006 складено актовий запис №339.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 09 березня 2017 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 09.03.2017, актовий запис №407, прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про народження (повторно) НОМЕР_5 , виданого 30 листопада 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2307, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 .. Батьком дитини вказаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_6 , виданого 21 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 284, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 . Батьком дитини вказаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_6 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_7 , виданого Шевченківським УПСЗН м. Києва, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є інвалідом з дитинства.

Як вбачається з дублікату трудової книжки серії НОМЕР_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був звільнений 26.04.2015 з посади машиніста котлів о/п IІ групи кваліфікації к/к Медова 1 дільниці квартальних котелень №1 РТМ "Голосієво", у зв`язку з закінченням строкового трудового договору п.2 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до приблизного переліку лікарських засобів, регулярне застосування яких здійснюється сім`єю ОСОБА_2 , місячна потреба у коштах на лікування членів сім`ї відповідача ОСОБА_2 станом на кінець листопада становить близько 9000 грн.

Як зазначено у копії відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_2 , за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року інформація про доходи відсутня.

Згідно результатів дослідження за № замовлення: 14638172 від 24.04.2017, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , має позитивний результат на вірус гепатиту В.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого №060827 в Комунальному некомерційному підприємству «Київська міська клінічна лікарня №5» з 15.09.2006, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , має діагноз ВІЛ інфекція ІІ клінічна стадія, себорейний дерматит в анамнезі, вторинна анемія легкого ступеню важкості.

Як вбачається з довідки №0004351, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Київська міська клінічна лікарня №5» від 17.11.2020, ОСОБА_6 , 1982 р.н., з 15.09.2006 по теперішній час має діагноз ВІЛ інфекція ІІ клінічна стадія, себорейний дерматит в анамнезі, вторинна анемія легкого ступеню важкості. З 22.06.2012 отримує АРТ.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста, наданого Державною установою «Інститут травматології та ортопедії національної академії медичних наук України» від 17.11.2020, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має плоскостопість, сколіотична постава.

Як зазначено в консультативному висновку з «Люксоптики» від 11.10.2019, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз - міопія середня ст. OU, та рекомендовано постійну корекцію окулярами разом з МКЛ зоровим режимом, курс апаратного лікування №10.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_9 серії НОМЕР_10 від 13.04.2017, ОСОБА_9 є пенсіонером за віком.

Згідно посвідчення № НОМЕР_11 , ОСОБА_7 , 1940 р.н., має пенсію по віку.

Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надав відповідь на запит від 17.11.2020, відповідно до якого зазначено, що виконавче провадження №6501271 з примусового виконання виконавчого листа №2-1471 від 05.06.2006 завершено 09.11.2020 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до довідки-розрахунку, наданого Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 09.11.2020, заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_2 до повноліття дитини відсутні.

Як зазначено 09.11.2020 державним виконавцем Руденко Н.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №6501271.

Частиною 1 ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В ч.2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Зокрема, згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

- досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

- продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

- наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При вирішенні спору, суддя враховує наступні обставини, а саме, те, що ОСОБА_3 є повнолітньою, навчається і те, що батьки мають змогу утримувати її в період навчання, оскільки обоє є працездатними особами.

Предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, так як обов`язок по її утриманню покладається на обох батьків.

Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Так, судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не бере участі в матеріальному утриманні повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , яка навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання (кошти на проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання).

Разом з тим, оскільки позивачкою не надано суду обґрунтованих доказів отримання відповідачем доходу та не надано доказів, що підтверджують стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), що відповідає її потребам у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на період її навчання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) без визначення мінімального розміру аліментів, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, оскільки донька позивача та відповідача є повнолітньою особою, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2020 року і до закінчення навчання - 30 червня 2021 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. (в розмірі на час подачі позову) в дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 263 - 265, 280-289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_13 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви - 15.10.2020 і до закінчення навчання - 30.06.2021 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

В решті позову - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Усатова І.А.