ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 684/245/19
Провадження № 22-ц/4820/890/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №684/245/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником ОСОБА_1 на ухвалу Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2021 року (суддя Галиш І.Б.) у справі за поданням державного виконавця Старосинявського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, державний виконавець зазначав, що на виконанні у Старосинявському РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) знаходиться зведене виконавче провадження №65147155 з виконання виконавчого листа №560/4905/20, виданого 28.09.2020 про стягнення податкового боргу у розмірі 2726,93 грн з ОСОБА_2 та виконавчий лист №684/245/19, виданого 25.07.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в сумі 1400000 грн і судового збору в сумі 9605 грн.

Держвиконавець вказує, що судові рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій боржником, спрямованих на їх виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавцем неодноразово надсилалися виклики щодо явки боржника до відділу ДВС для надання пояснень про причини невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з`являвся, а на запит виконавця Державною прикордонню службою України повідомлено про те, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України. Крім того, державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення із пенсії боржника, однак ГУ ПФУ в Хмельницькій області повідомило про неможливість виконання цієї постанови, оскільки з пенсії боржника проводиться стягнення згідно іншої постанови державного виконавця від 06.09.2018 у розмірі 20%. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 судові рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від їх виконання, не вживає заходів щодо погашення боргу за рахунок належного йому майна і доходів, тому державний виконавець просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими листами №560/4905/20 та №684/245/19.

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2021 року подання державного виконавця Старосинявського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2 задоволено. Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених виконавчими документами за зведеним виконавчим провадженням.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Заболотний А.М., оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, застосувавши тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, адже, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, судом встановлено, що боржник не працює та єдиним його доходом є пенсія, з якої проводиться відрахування в розмірі 20% щомісячно, а інші доходи відсутні. Апелянт посилається на те, що ним виконуються рішення судів, виходячи із його майнового стану, підтвердження того, що він ухиляється від виконання цих рішень, в матеріалах справи відсутні. Апелянт посилається на те, що право державного виконавця на звернення з цим поданням виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, а наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, а тому апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити постанову, відмовивши у задоволені подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Старосинявського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Виконавець зазначає, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом і саме таким випадком є застосування державним виконавцем до боржника вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», якими встановлено, що підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконання зобов`язання, яким у цій справі є заборгованість боржника за зведеним ВП №65147155 на загальну суму 1 553 965,07 грн. Виконавець вказує, що боржник на виклики до відділу ДВС не з`являвся, протягом трьох років ухиляється від виконання зобов`язання, а стягнення заборгованості з пенсії боржника є результатом роботи саме державного виконавця, який про отримання боржником пенсії дізнався з відповіді Пенсійного фонду України від 10.03.2020, після чого виніс постанову про звернення стягнення на пенсію боржника.

Представник апелянта ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Скаржник ОСОБА_2 та державний виконавець до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином. Державний виконавець направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 добровільно не сплачує борг, не бажає виконувати зобов`язання, ніяких заходів щодо його виконання не здійснює та фактично своєю бездіяльністю ухиляється від виконання такого зобов`язання.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах чинного законодавства та фактичних обставинах справи.

В силу ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

При цьому, під ухиленням слід розуміти не тільки пряму активну відмову, а й пасивне небажання, несприяння, невчинення дій, бездіяльність обов`язку, покладеного на особу рішенням суду.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному, чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення виконавця з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконанні у Старосинявському РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходиться зведене виконавче провадження №65147155 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_2 за ВП №60524261 з виконання виконавчого листа №684/245/19 від 25.07.2019, виданого Старосинявським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в сумі 1400000 грн і судового збору в сумі 9605 грн; ВП №64022591 з виконання виконавчого листа №560/4905/20 від 28.09.2020, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом про стягнення податкового боргу у розмірі 2726,93 грн з ОСОБА_2 , що підтверджується постановами державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2019 та 05.01.2021 та постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14.04.2021 (а.с.147,151,153).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем 27.04.2020 та 13.08.2020 направлялися виклики про зобов`язання ОСОБА_2 з`явитися до виконавця за адресою, вказаною у виконавчих документах (а.с.141, 144-146)

08.05.2020 ОСОБА_2 у відповідь на виклик державного виконавця надано пояснення, згідно яких боржник просив вважати причину неявки на виклик державного службовця поважною та загальновідомою, оскільки він перебуває за межами країни та не має можливості повернутися через запроваджені карантинні заходи, пов`язані з пандемією (а.с.143).

Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області №331 від 14.08.2020 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.137).

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 від 07.09.2020, він не виконує зобов`язання за судовими рішеннями, оскільки інших доходів окрім пенсії він не має, стягнення з пенсії вже проводиться та майно, що є у його власності знаходиться під заставою банку (а.с.139).

З повідомлення ГУ ПФУ в Хмельницькій області №2200-0401-5/10234 від 18.03.2020 вбачається, що згідно постанови від 06.09.2018 №32525751 з пенсії ОСОБА_2 проводиться відрахування в розмірі 20% (а.с.142).

Згідно відповіді № від 24.03.2021 Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформацію стосовно ОСОБА_2 не знайдено; та згідно відповіді № від 24.03.2021 про осіб боржників, які отримують пенсію ОСОБА_2 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Хмельницькій області розмір пенсії 6594,52 (а.с.135-136).

Відповідно до відповідей на запити державного виконавця від 24.03.2021 про зареєстровані транспортні засоби, про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходу та про наявні рахунки боржника ОСОБА_2 інформація відсутня (а.с.132-134).

Згідно відповіді на запит Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону від 11.08.2020 №84686367 з 06.11.2019 по 10.08.2020 ОСОБА_4 09.01.2020 перетнув кордон (виїзд), закордонний паспорт НОМЕР_1 (а.с.138).

Відповідно до відповіді на запит про перетин боржником державного кордону України (а.с.131) ОСОБА_5 перетинав кордон 09.01.2020, 01.10.2020, 15.03.2021.

Докази у справі достовірно та об`єктивно вказують на те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Давши належну оцінку дослідженим доказам, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що подання державного виконавця є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність факту ухилення ОСОБА_2 від виконання судових рішень та відсутність підстав для обмеження його у праві виїзду за межі України є голослівними та в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України недоведеними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені судом першої інстанції на підставі доказів, що надані державним виконавцем, оцінку яким було надано.

Разом з тим встановлено, боржник повідомлений про наявність відкритих виконавчих проваджень, що підтверджують його пояснення від 08.05.2020 року (а.с. 143) та від 07.09.2020 (а.с.139) та будь-яких дій на виконання рішень судів не вчиняє.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

У цій же справі сукупність індивідуальних обставин дає підстави стверджувати, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що боржник ОСОБА_2 свідомо не виконував та не виконує належні до виконання зобов`язання в повному обсязі, що є підставою для прийняття заходу, унормованого пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Доказів існування у боржника об`єктивних причин для не виконання судових рішень в ході розгляду справи, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції боржником не надано і таких відомостей не здобуто. Тому, боржником не доведено, що ним було вжито усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання покладених судовими рішеннями зобов`язання.

Крім того, тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України є дієвою юридичною санкцією, яка в даному випадку стимулюватиме боржника до виконання рішень суду.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 червня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай