Номер справи 623/1716/21
Номер провадження 2-о/623/54/2021
РІШЕННЯ

іменем України

09 червня 2021 року місто Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області в складі

головуючого судді Герцова О.М.,

за участю:секретаря судового засідання Рзаєвої І.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ізюмський районний відділ Харківської області Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного місця проживання на території України,-

встановив:

12 травня 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій просить встановити факт його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» з метою отримання нового паспорта замість втраченого.

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що народився і мешкав в місті Первомайську Луганської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявника народилася донька ОСОБА_2 . У період з 20 липня 1988 року по 27.09.1994 року ОСОБА_1 працював водієм в АТП-20971 в місті Первомайськ Харківської області. У січні 1997 року заявник отримав ідентифікаційний номер. На момент проголошення незалежності України, станом на 24 серпня 1991 року мешкав на території України, тому є громадянином України.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заяву про встановлення юридичного факту просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 надала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення заяви не заперечувала.

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає вимоги заявника обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 17 жовтня 1958 року серія НОМЕР_1 підтверджується, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Первомайськ Луганської області, його батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.4).

Свідоцтвом про народження від 12.04.1991 року підтверджено факт того, що батьком народженої ОСОБА_8 є ОСОБА_1 . (а.с.4).

22 грудня 1992 року ОСОБА_1 отримав водійське посвідчення серії НОМЕР_2 категорії А,В,С. (а.с.5).

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 від 08.07.1978 року ОСОБА_1 розпочав свою трудову діяльність. (а.с.7-9).

Згідно з п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_3 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У листі Верховного суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) проживали на Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Ст. 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001№ 215.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц).

Рішення суду про встановлення факту проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та її постійного проживання на території України, необхідне для отримання паспорта громадянина України в Ізюмському районному відділі Харківської області Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки у судовому засіданні установлено факт, що заявник постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 265, 272, 293, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ізюмський районний відділ Харківської області Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного місця проживання на території України - задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця міста Первомайськ Попаснянського району Луганської області, РНОКПП НОМЕР_4 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний Харківської області суд протягом тридцяти днів з дня ухвалення цього рішення.

Суддя О.М.Герцов