Єдиний унікальний номер 226/708/20
Номер провадження 22-ц/804/1103/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року Донецький апеляційний суду складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Канурної О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Іванова І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Димит-ровського міського суду Донецької області від 12 лютого 2021 року у справі № 226/708/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля», треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Доне-цькій області, Головне управління Держпраці у Донецькій області, про встановлення факту не-щасного випадку (суддя першої інстанції Салькова В.С.), -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» (далі ДП «Мирноградвугілля») про встановлення факту нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у трудових відносинах із ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» з 09 квітня 2003 року на посаді електрослюсаря підзем-ного з повним підземним днем у шахті. Був звільнений наказом № 02/1337-к-к від 31 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я.

Під час перебування з підприємством у трудових відносинах, 26 квітня 2017 року близько 02.00 год. з ним стався нещасний випадок на виробництві під час виконання виробничого за-вдання. Працюючи у четверту зміну, позивач виконував роботи з розукомплектації роликів конвеєра, наносив удари кувалдою, яка зіскочила з ручки та металевою болванкою ударила йо-го по задній частині голови та шиї, внаслідок чого він втратив свідомість. Першу медичну до-помогу йому надав колега, який супроводив його до медичного пункту, де було накладено пов`язку на голову. Всю робочу зміну позивач знаходився у робочому складі, де приходив у себе, але біль не зменшувалася. Тому після закінчення зміни він направився до лікарні, куди звернувся о 10 годині 26 квітня 2017 року. В лікарні вказав, що отримав травму голови у побуті, лікувався амбулаторно до 16 травня 2017 року. Після цього за наслідками травми звертався за лікуванням у 2019 році, лікувався амбулаторно з 11 квітня 2019 року по 04 травня 2019 року.

У 2019 році у нього був виявлені 7-градусний кіфоз шийного відділу хребта на рівні С4-5 посттравматичного характеру, посттравматична змішана енцефалопатія/змішана посттравмати-чна та резидуальна енцефалопатія з двобічною пірамідною недостатністю, помірною статичною атаксією, синкопальними станами. Він лікувався в неврологічному стаціонарі Мирноградської ЦМЛ з 15 травня 2019 року по 23 травня 2019 року, з 20 червня 2019 року по 03 липня 2019 ро-ку, з 30 липня 2019 року по 08 серпня 2019 року зі скаргами на постійний головний біль, запа-морочення, хиткість при ходьбі, біль у шиї, періодичні втрати свідомості.

09 жовтня 2019 року позивачеві встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворю-ванням, протипоказана робота на висоті, важка фізична праця, робота з механізмами.

29 жовтня 2019 року ним подано заяву до ДП «Мирноградвугілля» та ГУ Держпраці про проведення розслідування прихованого нещасного випадку, але 23 грудня 2019 року був за-тверджений акт за формою Н-1/НП, яким нещасний випадок, що стався 26 квітня 2017 року, не був визнаний таким, що пов`язаний із виробництвом. Вважає, що висновки акту суперечать фактичним обставинам справи, зокрема, показам свідка ОСОБА_2 . Комісією не було проведено об`єктивного розслідування нещасного випадку, тому ним 25 грудня 2019 року було подано до Держпраці заяву про видання припису Н-9 для проведення повторного розслідування, однак у проведенні додаткового розслідування йому було відмовлено.

Просив суд встановити факт нещасного випадку, пов`язаного із виробництвом, який стався 26 квітня 2017 року з ним на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля».

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 12 лютого 2021 року у за-доволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Са-кун В.А., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Ди-митровського міського суду Донецької області від 12 лютого 2021 року та задовольнити вимо-ги позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки викладені у акті Н-1/НП суперечать фак-тично встановленим обставинам справи, зокрема показанням свідка ОСОБА_2 , які були без-підставно відкинуті комісією з розслідування. Суд першої інстанції також не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_2 , який був безпосереднім свідком нещасного випадку. Те, що покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не узгоджуються між собою в деяких незначних деталях, на думку скаржника, не є підставою для відмови у задоволенні позову. Адже безпосе-редньо після травмування позивача, в рані кров не обов`язково повинна була швидко з`явитись, а могла зібратися в рані протягом певного часу пізніше, що відповідає поясненням інших свід-ків, які бачили сліди крові на пов`язці та на голові.

Відповідачем ДП «Мирноградвугілля» на апеляційну скаргу позивача наданий письмовий відзив, в якому відповідач посилається на те, що справа розглянута судом першої інстанції все-бічно, об`єктивно і в повному обсязі з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Третьою особою Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на апеляційну скаргу позивача надано письмовий відзив, в якому зазначає про незгоду з доводами апеляційної скарги позивача, посилаючись на те, що суд першої інстан-ції вірно встановив, що виробничий характер травми 26 квітня 2017 року позивачем належни-ми, допустимими та достатніми доказами не доведений. Просить залишити оскаржуване рішен-ня без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа Головне управління Держпраці у Донецькій області процесуальним правом на подання письмового відзиву не скористалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не переш-коджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за ная-вними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Сакун В.А., представник відповідача ДП «Мирноградвугілля», представник третьої особи Головного управління Держпраці у Донецькій області не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 09 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 отримав 22 травня 2021 року, представник позивача ОСОБА_5 26 травня 2021 року, відпові-дач ДП «Мирноградвугілля» - 21 травня 2021 року, третя особа Головне управління Держпраці у Донецькій області 22 травня 2021 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с.144-148 т. 2).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Про причини неявки у судове засідання 09 червня 2021 року учасники справи не повідоми-ли і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з`явилися у судове засідан-ня без поважних причин.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Управління виконавчої дирекції ФСС України в Донецькій області Іванова І.Ю., який заперечував проти апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, оцінивши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що факт наявності травмування по-зивача 26 квітня 2017 року підтверджений матеріалами справи, разом з тим виробничий харак-тер травми 26 квітня 2017 року позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведений.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Матеріалами справи встановлено, що згідно відомостей трудової книжки НОМЕР_1 , по-зивач ОСОБА_1 з 09 квітня 2003 року по 31 жовтня 2019 року перебував з ДП «Мирноградву-гілля» у трудових відносинах, працюючи електрослюсарем підземним. 31 жовтня 2019 року на-казом № 02/1337к його було звільнено згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я (а.с. 80-81 т. 1).

15 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ДП «Мирноградвугілля» із заявою про розс-лідування нещасного випадку, що стався з ним 26 квітня 2017 року та скласти акт за нещасним випадком невиробничого характеру (а.с. 246 т. 1).

За змістом пояснювальної записки від 15 травня 2017 року, яку ОСОБА_1 склав для по-дання у комісію соціального страхування ВП «Шахта «Стаханова», 26 квітня 2017 року о 10 год. 20 хв. під час виконання господарських робіт у дворі власного будинку він оступився і впав, при цьому травмував голову (а.с.247 т. 1).

Відповідно до Акту № 154 про нещасний випадок невиробничого характеру 26 квітня 2017 року о 10.20 год. у дворі будинку АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 стався нещасний випадок. Під час виконання господарських робіт у дворі власного будинку він оступився та впав, при цьому була травмована його голова в області потилиці. До нещасного випадку призвела особиста необережність потерпілого, наслідком якої став забій потиличної частини голови (а.с. 245 т. 1)

Відокремлений підрозділ «Шахта ім. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» переймено-вано у відокремлений підрозділ «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля».

29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до директора ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» про проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ним на виробництві 26 квітня 2017 року (а.с. 123 т. 1).

Згідно з пояснювальної записки ОСОБА_1 , наданої ним комісії, утвореної 12 квітня 2019 року для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 26 квітня 2014 року на ВП "Шахта "Стаханова" ДП "Мирноградвугілля", 26 квітня 2017 року під час розбиран-ня непрацюючих роликів зі стрічкового конвеєру у нього з ручки зіскочила кувалда і вдарила його по голові в області потилиці. Про цей факт до відома будь-кого він не доводив, оскільки не знав, що це потрібно. Наприкінці зміни звернувся до медичного пункту, де була надана допомога. Після роботи звернувся до лікарні на прийом лікаря-травматолога 26 квітня 2017 року (а.с. 129 т. 1).

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він працював 25 квітня 2017 в четверту зміну, не-щасний випадок стався 26 квітня 2017 року близько 02.00 год. Наряд на роботу в усній формі йому передав електрослюсар ОСОБА_2 . Позивач розписався у книзі нарядів чергового меха-ніка, пройшов інструктаж, отримав світильник та саморятівник десь о 01.30 год. прибув на ро-боче місце до цеху дільниці «Водовідливу». Приблизно о 02.00 год. під час вибивання валу з ролику стрічкового конвеєра кувалда злетіла з дерев`яної ручки та вдарила його в область по-тилиці, збивши захисну каску. Це бачив ОСОБА_2 , який і надав йому першу допомогу. Ніко-му про подію він не повідомляв, перед закінченням зміни звернувся до медпункту, де медсестра обробила рану та наклала пов`язку. О 08.20 год. ОСОБА_1 здав жетон, помився та поїхав до-дому. Після отримання травми роботи не виконував, перебував на відмітці 9+ клітьового стволу і по прибуттю нагляду дільниці 26 квітня 2017 року на перший наряд про нещасний випадок, що з ним стався, він не повідомив. До Мирноградської ЦМЛ звернувся 26 квітня 2017 року близько 10.00 год. Діагноз не пам`ятає, лікареві сказав, що травму отримав у гаражі, вважав, що минеться. Керівництву дільниці повідомляв, що отримав травму у побуті. Не може пояснити, чому послався на невиробничий характер травми (а.с.130-133).

Пояснювальною запискою від 11 грудня 2019 року ОСОБА_6 (за відомостями акту № 154 від 15 травня 2017 року станом на 26 квітня 2017 року начальника дільниці) засвідчено, що про випадок із ОСОБА_1 він дізнався від адміністрації шахти «Капітальна» у листопаді 2019 року, та про обставини, викладені останнім, йому невідомо (а.с. 244, 245 т. 1).

Згідно пояснювальної записки медичної сестри дільниці МОС ОСОБА_7 від 14 лис-топада 2019 року вона працювала 25 квітня 2017 року з 18-00 до 6-00 і за час її чергування До- ОСОБА_8 за медичною допомогою не звертався (а.с. 249 т. 1).

За пояснювальною запискою начальника дільниці МОС Мухутдінової Л.О. від 15 листопа-да 2019 року ОСОБА_1 за даними журналу відвідування 25 та 26 квітня 2017 року за медич-ною допомогою не звертався (а.с. 250 т. 1).

За пояснювальною запискою медичної сестри дільниці МОС ОСОБА_9 від 20 квітня 2019 року вона працювала 26 квітня 2017 року з 6-00 до 18-00 і за час її чергування ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався (а.с. 1 т. 2).

За відомостями Журналу відвідування медпункту бл.№ 4 ВП «Шахта «Стаханова», який охоплює період з 09 березня 2017 року по 08 травня 2017 року, 25 та 26 квітня 2017 року звер-нення за медичною допомогою ОСОБА_1 не зареєстроване (а.с. 35 38, т.2)

13 грудня 2019 року складено та затверджено Акт за формою Н-1/НП розслідування неща-сного випадку, що стався 26 квітня 2017 року о 02-00 з ОСОБА_1 , яким встановлена відсут-ність підстав для визнання нещасного випадку пов`язаним із виробництвом (а.с. 137-146 т. 1).

25 грудня 2019 року ОСОБА_1 подано до ГУ Держпраці у Донецькій області заяву про видання припису за формою Н-9 та призначення повторної комісії з розслідування нещасного випадку та проведення повторного розслідування з урахуванням об`єктивних показів свідка ОСОБА_2 та висновків медичних спеціалістів (а.с. 148-149 т. 1).

24 січня 2020 року ГУ Держпраці у Донецькій області повідомило позивачеві про відсут-ність законних підстав щодо видачі обов`язкового до виконання припису за формою Н-9 (а.с. 150-151 т. 1).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що з медичної карти амбулаторного хворо-го ОСОБА_1 вбачається, що 26 квітня 2017 року о 10.00 год. йому за наслідками огляду вста-новлено діагноз: забій, гематома волосистої частини голови. Зі слів хворого, травму отримав у побуті 26 квітня 2017 року, забив голову у гаражі, свідомість не втрачав. 27 квітня 2017 року оглянутий неврологом, окулістом, проходив амбулаторне лікування. Виписаний до роботи з 16 травня 2017 року (а.с. 83-84 т. 1).

В подальшому за даними медичної карти позивач періодично лікувався лікарем-неврологом, проходив обстеження та дослідження. Виявляв скарги на головний біль, біль у шиї, погіршення самопочуття та зниження зору, втрату свідомості.

Протягом 2019 року ОСОБА_1 медичними дослідженнями та численними консульта-ціями спеціалістів встановлено наявність вогнища у гіпофізі, яке вірогідно є кістою кармана Ра-тке, ретенційну кісту лівої верхньощелепної пазухи. Виявлено резидуальну енцефалопатію з рефлекторною пірамідною недостатністю, з вазомоторною цефалгією, вестибулопатією, вегета-тивною дисфункцією з епісиндромом у вигляді генералізованих (?) нападів, стадія декомпенса-ції, цервіко-краніалгією, сінкопальними станами; протрузії міжхребцевих дисків, остеохондроз шийного відділу хребта, спондилолистез, ознаки аномалії Кімерлі зліва, кіфоз, правобічний сколіоз; нестабільність артеріального тиску, гіпоплазію правої хребтової артерії.

Висновком головного нейрохірурга ДОЗ Донецької ОДА Калача О.В. 05 вересня 2019 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: змішана посттравматична (травма на виробництві 26 квітня 2017 року, зі слів хворого) та резидуальна (кіста карману ОСОБА_10 ) енцефалопатія з двобічною пірамідною недостатністю, помірною статичною атаксією, сінкопальними станами (2-3 рази на місяць за анамнезом), стійкою вазомоторною цефалгією, церебрастенією. Хронічна посттравматична (посттравматична деформація хребтового каналу з формуванням патологічного кіфозу) та резидуальна (аномалія ОСОБА_11 ) цервікальна мієлорадикулопатія зі стійкою цервікобрахіалгією, дистальним парезом лівої руки, сенсорними порушеннями, синдромом хребтової артерії з помірною вестібулопатією (а.с. 116,117, т.1).

Такий саме діагноз вказаний і у виписці з історії хвороби позивача від 15 липня 2020. В по-дальшому 01 вересня 2020 року ОСОБА_1 встановлено органічний (астенічний) розлад внаслідок резидуальної енцефалопатії, а 26 вересня 2020 року змішана енцефалопатія (травма на виробництві 26 квітня 2017 року, судиннолікворно-гіпертензійна, кіста карману ОСОБА_10 ) зі стійкою цефалгією, помірною вестибулоатаксією, двобічною пірамідною недостатністю, сінко-пальними станами (2-3 рази на місяць), ВСД за змішаним типом, кризами симпато-адреналового (нерозбірливо) напрямку…Хронічна посттравматична деформація хребтового ка-налу з формуванням патологічного кіфозу, резидуальна (аномалія ОСОБА_11 )….помірним диста-льним парезом лівої руки, сенсорними порушеннями…хребтової артерії…

Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААБ № 601416 від 09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 первинно встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 листопада 2020 року (а.с. 118 т. 1).

Відповідно Акту розслідування нещасного випадку, що стався 26 квітня 2017 року о 02 год. 00 хв. від 13 грудня 2019 року комісія з розслідування нещасного випадку оглянула вказане ОСОБА_1 місце нещасного випадку (місце нещасного випадку не збережено за строком да-внини), ознайомилась з поясненнями та провела опитування потерпілого, свідків, осіб, причет-них до даного нещасного випадку, вивчила організаційно-розпорядчу документацію, ознайомилася з медичною документацією та характером травми потерпілого.

У ході розслідування комісією було встановлено наступне:

- про настання нещасного випадку ОСОБА_1 керівництво дільниці ОКК та шахти своє-часно не повідомляв;

- надання медичної допомоги ОСОБА_1 медичним персоналом медичного пункту блоку № 4 з приводу травми 26 квітня 2017 року не знайшло свого підтвердження;

- нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 26 квітня 2017 року, ні на підприємстві, ні у лікувальному закладі не зареєстровано як нещасний випадок на виробництві;

- у медичній документації КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» Мирногра-ської міської ради вказано, що ОСОБА_1 отримав травму 26 квітня 2017 року в побуті, з при-воду чого йому було відкрито листок непрацездатності серія АГІО № 216105 з діагнозом: «За-шиб, садно потилочної ділянки» та причина непрацездатності невиробничі травми - 5;

- згідно особистої заяви та пояснення ОСОБА_1 від 15 травня 2017 року згідно «Поряд-ку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру», затвердженого пос-тановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 270, йому було складено Акт № 154 про нещасний випадок невиробничого характеру, який стався з ним 26 квітня 2017 року о 10 год. 20 хв. Під час виконання ним господарських робіт на подвір`ї власного будинку;

- ніякими свідченнями, крім свідчення електрослюсаря підземного дільниці ОКК Томази Д.Г., на якого вказує ОСОБА_1 у своєму поясненні, факт травмування о 02 год. 00 хв. 26 квітня 2017 року, не підтверджено. При тому, свідченням електрослюсаря підземного діль-ниці ОКК ОСОБА_12 , який 25 квітня 2017 року працював у третю зміну, виконуючи роботи у цеху дільниці ВПВ до 02 год. 10 хв. 26 квітня 2017 року, а також після миття у бані на відмітки +9 клітьового ствола він ОСОБА_1 не зустрічав і не бачив;

- будь-які інші дані і свідчення, що підтверджували б факт травми, яка сталася з ОСОБА_1 саме на виробництві 26 квітня 2017 року о 02 год. 00 хв., відсутні.

Враховуючи протиріччя щодо самого факту нещасного випадку, комісія з розслідування немає підстав для визнання даного нещасного випадку пов`язаним з виробництвом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту нещасного випадку суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведений виробничий характер травми позивача 26 квітня 2017 року.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 наполягає на тому, що 26 квітня 2017 року з ним стався нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом під час виконання ним трудових обов`язків про що просить ухвалити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслі-дується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Згідно ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнсь-кими об`єднаннями профспілок.

Пунктом 7 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, про-фесійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 яка набрала чинності 01 січня 2012 року та яке дія-ла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що Розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю.

Відповідно до п. 8 вище вказаного Порядку про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосереднього здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підпри-ємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній керівник робіт зобов`язаний:

- терміново організувати надання першої невідкладної допомоги потерпілому, забезпечити у разі потреби його доставку до лікувально-профілактичного закладу;

- негайно повідомити роботодавця про те, що сталося;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку на робочому місці та машини, механізми, обладнання, устаткування (далі - устаткування) у такому стані, в якому вони були на момент настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших працівників і не призведе до більш тяжких наслідків та порушення виробничих процесів), а також вжити заходів до недопущення подіб-них нещасних випадків.

Пунктом 9 Порядку визначено, що лікувально-профілактичний заклад повинен передати протягом доби з використанням засобів зв`язку та на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на виробництві за формою згід-но з додатком 1:

1) підприємству, де працює потерпілий;

2) робочому органові виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі - Фонд) за місцезна-ходженням підприємства, де працює потерпілий, або за місцем настання нещасного випадку з фізичною особою - підприємцем або особою, що забезпечує себе роботою самостійно;

3) територіальному органові Держпраці за місцем настання нещасного випадку;

4) закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний сані-тарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, де працює потерпілий, або такому закладові за місцем настання нещасного випадку з фізичною особою - підприємцем або особою, що за-безпечує себе роботою самостійно, у разі виявлення гострого професійного захворювання (от-руєння).

Проте, всупереч вище зазначеному Порядку та вимогам чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_1 не звертався до керівника робіт з повідомлен-ням про нещасний випадок на виробництві.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до роботодавця із заявою про проведення розслідування та складання акту про нещасний випадок невиробничого характеру, який стався з ним 26 квітня 2017 року 0 10 год. 20 хв. під час виконання господарських робіт.

На час звернення позивача до директора шахти 29 жовтня 2019 року з заявою про розсліду-вання нещасного випадку як такого, що пов`язаний із виробництвом, діяв Порядок розслідуван-ня та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві затвердже-ний постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (набув чинності 01 липня 2019 року).

Згідно п. 9 вказаного Порядку розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу.

Відповідно п. 29 Порядку факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві може бути встановлено у судовому порядку.

Пунктом 48 визначено, що у разі проведення повторного розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), що вже проводилося на підставі норма-тивно-правового акта, який на момент проведення повторного розслідування втратив чинність, для визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом застосовується нормативно-правовий акт, під час дії якого вони сталися, а оформлення матеріалів розслідування здійснюється відповідно до вимог цього Порядку.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, на які посилалися учасники справи, дійшов вірного висновку, що свідчення ОСОБА_2 про отримання ОСОБА_1 травми 26 квітня 2017 року о 02 год. 00 хв. під час виконання робіт з кувалдою та подальше близько 02 год 10 хв. звернення позивача до медпункту шахти спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які вказали суду на те, що 25 та 26 квітня 2017 року ОСОБА_1 за медичною допомогою до медпункту шахти не звертався, а також відомостями оглянутого судом Журналу відвідування медпункту бл. № 4 ВП «Шахта «Стаханова», в якому відомості про звернення позивача за меддопомогою не зареєстровані (а.с. 35 38, т.2).

Врахувавши відсутність відомостей в журналі відвідування медпункту в сукупності із по-казами медичних працівників шахти, а також з урахуванням змісту пояснювальної записки на-чальника дільниці ОСОБА_14 від 11 грудня 2019 року про неповідомлення йому про травму-вання ОСОБА_1 в день травмування, суд дійшов висновку, що 25 та 26 квітня 2017 року ОСОБА_15 до медичного пункту шахти за допомогою не звертався, оскільки в іншому випадку працівники медично-оздоровчої служби, керуючись закріпленим у посадових інструкціях алго-ритмом дій в разі травмування працівника, мали здійснити дії щодо фіксації звернення, його характеру, та сповістити певне коло осіб апарату шахти про настання нещасного випадку з ме-тою організації його невідкладного розслідування.

Крім того, судом першої інстанції надано обґрунтовану оцінку неузгодженості показів свід-ків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є суперечливими між собою.

З наведеного вбачається, що зібрані в матеріалах справи докази достовірно не свідчать про виробничий характер травми позивача 26 квітня 2017 року, внаслідок чого відбулося погіршен-ня здоров`я позивача, а втрата працездатності сталася саме на виробництві.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відо-бражає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрун-туються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На думку судової колегії судове рішення, що переглядається в апеляційному порядку, є до-статньо мотивованим.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача під-лягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно роз-міру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду без змін, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 12 лютого 2021 року залиши-ти без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 червня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

О.Д.Канурна