Рішення

Іменем України

02 червня 2021 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковської Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу кредитором спадковдавця, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до спадкоєців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу кредитором спадковдавця, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року, стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13 333,33 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року, стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3 333, 33 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року, стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3 333, 33 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року, стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по справі.

Позивач посилається на те, що відповідно до договору позики від 12.06.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримано від ОСОБА_1 в позику кошти в сумі 30000 доларів США (тридцять тисяч доларів). Вказану суму грошових коштів ОСОБА_6 зобов`язався повернути до 31.10.2020 року. Однак, обов`язку щодо повернення суми грошових коштів в розмірі 30000 доларів США до 31.10.2020 року ОСОБА_6 не виконано, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, так і не виконавши взятого на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів. 21 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 направив письмову вимогу спадкоємцям ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах строку визначеного частиною 2 статті 1281 Цивільного кодексу України, у якій заявив вимогу про повернення йому вищевказаних грошових коштів, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 21 грудня 2018 року та поштовою накладною №316 від 21 грудня 2018 року. Відповідачі, як спадкоємці ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , вимоги кредитора ОСОБА_1 не задовольнили, як того вимагає стаття 1282 Цивільного кодексу Українишляхом одноразового платежу.Відтак, ураховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 вважає, що з відповідачів слід стягнути грошові кошти в з розмірі 30 000 доларів США за договором позики.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Варода П.Б. та позивач у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про те, що позов підтримують із мотивів, викладених у позові, просять його задовольнити, та заперечили проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх представники, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з таких підстав.

12 червня 2017 року ОСОБА_6 отримав від позивача ОСОБА_1 в позику грошові кошти в сумі 30 000 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року, які зобов`язався повернути до 31 жовтня 2020 року.

Згідно статей 1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постановах від 08 червня 2016 року (справа №1103цс), від 12 квітня 2017 року (справа №442/8157/15-ц).

Окрім того, статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц та постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №127/26830/16-ц.

Згідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

ОСОБА_6 отримані в позику від позивача ОСОБА_1 вищевказані грошові кошти не повернув.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 9 липня 2018 року.

Згідно копії довідки виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 11 грудня 2018 року №09-04/17/3125, ОСОБА_6 на день смерті був зареєстрований і проживав у АДРЕСА_1 . В нього був слідуючий склад сім`ї: дружина ОСОБА_2 , 1964 року народження, син ОСОБА_3 , 1984 року народження, син ОСОБА_7 , 1986 року народження.

Згідно відомостей, які містяться в спадковій справі №244/2018 щодо майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцями, які прийняли в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщину є: ОСОБА_2 , 1964 року народження; ОСОБА_3 , 1984 року народження; ОСОБА_7 , 1986 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 26 грудня 2018 року.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 11 липня 2019 року №09-04/17/543, ОСОБА_7 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 . Станом на 19 грудня 2018 року були зареєстровані мати ОСОБА_2 , 1964 р.н., брат ОСОБА_3 , 1984 р.н., та проживали мати ОСОБА_2 , 1964 р.н., дружина ОСОБА_4 , 1994 р.н., (зареєстрована АДРЕСА_2 ), дочка ОСОБА_5 , 2018 р.н. (зареєстрована АДРЕСА_2 ).

Спадкоємці ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та спадкоємці ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , хоча і прийняли в установленому законом порядку спадщину, вимогу позивача ОСОБА_1 не задовольнили, позиковий борг не повернули, а відтак права позивача підлягають судовому захисту.

Спадщину ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняли його сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дружина ОСОБА_2 , а тому кожен із них успадкував по 1/3 частці спадкового майна.

Померлий ОСОБА_7 за час життя спадщину після смерті батька ОСОБА_6 прийняв, але не отримав у нотаріуса свідоцтво про право спадщину. Спадщину ОСОБА_7 , який успадкував 1/3 частку майна померлого ОСОБА_6 , прийняли його дружина ОСОБА_8 , та їх дочка ОСОБА_5 , та мати ОСОБА_2 .

Отже, майнові вимоги позивача ОСОБА_1 , як кредитора спадкодавця ОСОБА_6 , відповідачі повинні задовольнити виходячи з розміру успадкованої ними частки у спадщині, тобто ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки, що становить 10 000 доларів США, ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частки та 1/6 частки, що належали їй, як спадкоємцю після смерті сина ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що становить 13 333,33 доларів США, ОСОБА_8 та малолітня ОСОБА_5 в рівних частинах від 2/6 часток, що становить по 3 333, 33 доларів США кожен.

Інтереси малолітньої дитини ОСОБА_5 представляє її законний представник мати дитини ОСОБА_4 .

Із змісту статті 1282 ЦК не вбачається, що законодавець обмежує права кредитора прийняттям спадкового майна неповнолітніми (малолітніми). У зазначеній статті акцент ставиться на спадкове майно, однак у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відтак, суд приходить до висновку, що права малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2018 року народження не порушені, оскільки її інтереси представляє законний представник та несе відповідальність в межах вартості частки спадкового майна, якого достатньо для погашення боргових зобов`язань спадкодавця ОСОБА_7 .

За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

Слід зазначити, що позивач пред`явив вимоги до спадкоємців боржника своєчасно, у встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України строк, про що свідчить його письмова вимога, направлена спадкоємцям.

Відповідачі, як спадкоємці ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , вимоги кредитора спадкодавця ОСОБА_1 не задовольнили, як того вимагає стаття 1282 Цивільного кодексу Українишляхом одноразового платежу.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що відповідачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 .

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14 (провадження 61-4724св18) та від 21 жовтня 2020 року у справі № 212/5525/16-ц (провадження 61-20174 св 19).

При вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола останніх, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Ці висновки повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 25.04.2018 у справі №645/3265/13-ц.

21 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 направив письмову вимогу спадкоємцям ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах строку визначеного частиною 2 статті 1281 Цивільного кодексу України, у якій заявив вимогу про повернення йому вищевказаних грошових коштів, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 21 грудня 2018 року та поштовою накладною №316 від 21 грудня 2018 року.

Отже, обов`язок спадкодавця ОСОБА_6 щодо сплати заборгованості за договором позики із ОСОБА_1 від 12 червня 2017 року не припинився внаслідок його смерті і перейшов до його спадкоємців.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за договором позики. Обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) полягає у поверненні сум за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них.

Судом установлено, що на момент смерті ОСОБА_6 йому належало наступне майно:

земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0014 площею 2,8532 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Буданівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 80383.47 грн;

земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0263 площею 2,6243 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 88738.58 грн;

земельна ділянка кадастровий номер :01:001:1073 площею 0,1644 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Вербовецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4912,86 грн;

земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0098 площею 0.25 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у АДРЕСА_1 ;

земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0101 площею 0,332 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована у с.Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області;

земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0017 площею 0,5 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована у с.Ласківці Теребовлянського району Тернопільської області;

житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, і така інформація є загальнодоступною.

Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація з якого є в загальному доступі, спадкодавець ОСОБА_6 був засновником приватного агропромислового підприємства «Богдан», ідентифікаційний код юридичної особи - 31422409, розмір внеску спадкодавця ОСОБА_6 - 5100,00 грн., що становить 51 % у статутному фонді; А також ОСОБА_6 був засновником Фермерського господарства «С-Богдан», ідентифікаційний код юридичної особи - 40961971, розмір внеску спадкодавця ОСОБА_6 - 1000000,00 грн., що становить 100 % у статутному фонді.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та підлягають задоволенню шляхом стягнення суми боргу в межах вартості успадкованого майна з урахуванням заявлених позовних вимог та у їх межах.

На підставі викладеного суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року, стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13 333,33 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року, стягнувши з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3 333, 33 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року, стягнувши з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3 333, 33 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року.

Крім того слід стягнутиз ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі.

На підставі наведеного, керуючись, ст.76-80, 263-265 ЦПК України ст.ст. 526, 1046, 1049, 1216, 1218, 1268, 1281, 1282, ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 13 333,33 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3 333, 33 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3 333, 33 доларів США за борговою розпискою від 12 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2843 грн. за звернення з позовом до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3790 грн. 80 коп. за звернення з позовом до суду.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 947 грн. 60 коп. за звернення з позовом до суду.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 947 грн. 60 коп. за звернення з позовом до суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Теребовлянський районний суд.

Головуючий