ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року

м. Черкаси

Справа № 703/2100/20
Провадження № 22-ц/821/258/21
категорія 305020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Єльцова В. О., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, у складі: головуючої судді Опалинської О. П., повний текст рішення складено 30 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до КП «Смілакомунтеплоенерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що він зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення за даною адресою. Загальна площа квартири, у якій він проживає із дружиною, становить 68,1 кв.м, опалювальна площа - 65,2 кв.м.

Зазначає, що він є інвалідом II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, відтак має відповідні пільги, встановлені чинним законодавством України для ветеранів та інвалідів війни, а саме 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами.

Площа житла, на яку розповсюджуються пільги, при розрахунках плати за опалення, становить 21 кв.м опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв.м на сім`ю.

На даний час житлом користується він та його дружина ОСОБА_2 , тобто пільга розповсюджується на двох осіб.

Вважає, що згідно діючих тарифів, ним на загальних підставах повинні оплачуватись послуги з централізованого теплопостачання на опалювальну площу 12,7 кв.м, що становить різницю між загальною опалювальною площею квартири (65,2 кв.м) та опалювальною площею, на яку розповсюджується пільга (52,5 кв.м = 21 кв.м + 21 кв.м + 10,5 кв.м).

Проте, відповідач, на думку позивача, протиправно здійснив йому нарахування вартості послуг з наданого централізованого опалення по завищених розмірах в опалювальний період з листопада 2018 року по січень 2019 року включно.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку за листопад 2018 року йому, з врахуванням 100% пільги на площу 52,5 кв.м та затверджених тарифів, мало бути нараховано до сплати 248,36 грн, тоді як згідно отриманого рахунку на сплату послуг з централізованого теплопостачання відповідачем було нараховано 316,42 грн.

За грудень 2018 року відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем, вартість послуги з централізованого теплопостачання мала складати 577,48 грн, тоді як відповідачем було нараховано до оплати 831,75 грн.

Позивач також не погоджується із розрахунком вартості послуг централізованого теплопостачання за січень 2019 року. Так, згідно розрахунку позивача вартість послуг за вказаний період з врахуванням вищевказаних пільг має складати 755,96 грн, натомість відповідачем нараховано до сплати 1611,75 грн.

При цьому, в лютому та березні 2019 року відповідачем було вірно здійснені нарахування.

Тому вважає, що дії відповідача, в період з листопада 2018 року по січень 2019 року, є протиправними, що пов`язано із не нарахуванням йому 100 відсоткової знижки на оплату наданих послуг з теплопостачання в межах, визначених положеннями ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст. ст. 5 і 9 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та є підставою для проведення перерахунку за спірний період.

Крім того вказує, що протиправними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав через зневагу до його прав, як особи з інвалідністю внаслідок війни, яку він оцінює в 10000 грн, що відповідатиме принципам справедливості, розумності, добросовісності та сприятиме відновленню його порушених прав.

Просив суд визнати дії КП «Смілакомунтеплоенерго» щодо ненадання йому 100 процентної знижки за сплату послуг з централізованого опалення за листопад, грудень 2018 року та січень 2019 року такими, що не відповідають вимогам ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобовязати відповідача провести перерахунок 100% знижки плати послуг з теплопостачання за період: за листопад, грудень 2018 року та січень 2019 року з урахуванням проведених ним виплат.

Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що в ході судового розгляду позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів порушення прав позивача відповідачем. Крім того, судом встановлена правомірність дій відповідача в частині нарахування вартості послуги з централізованого теплопостачання, відповідно відсутні підстави для перерахунку вартості наданих послуг та стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із рішенням суду, 31 грудня 2020 року, ОСОБА_1 , вважаючи, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права через невірне їх тлумачення, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2010 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в оскаржуваному рішенні суд визнав встановленим факт, що в будинку, де він проживає, наявний загальнобудинковий прилад обліку. У звязку із наведеним, суд визнав правомірним використання постанови КМУ № 409 при нарахуванні йому вартості наданих послуг з теплопостачання.

Проте, відповідачем не було надано суду доказів облаштування будинку в якому проживає позивач, приладами обліку теплової енергії, тому вважає, що даний факт є недоведеним.

Зазначає, що судом не враховано, що розрахунки, наведені ним у позові, проведені на підставі платіжних відомостей, наданих самим відповідачем, відображеним у квитанціях та направлених на його адресу.

Проте, суд не дослідив та не надав оцінки діям самого відповідача, який, зазначаючи у відзиві про правильність нарахування вартості послуг за спірний період, у лютому-березні 2019 року самостійно провів нарахування вартості послуг з централізованого опалення, які відповідають його розрахункам.

У звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог щодо визнання дій відповідача протиправними та щодо проведення перерахунку, суд також відмовив йому і в стягненні моральної шкоди.

Проте, вважає, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав через зневагу до його прав як особи з інвалідністю внаслідок війни.

19 січня 2021 року від КП «Смілакомунтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому Підприємство просило суд залишити в силі рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що саме в п. 5 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» міститься пряме застереження про те, що пільги по оплаті за користування комунальними послугами надаються в межах середніх норм споживання, а згідно ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» до державних соціальних нормативів відноситься, зокрема, соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам. Вказаними законами також визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються в порядку, визначеному КМ України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства.

Постановою КМ України № 409 визначені соціальні нормативи в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком.

Вважає, що суд першої інстанції правомірно встановив факт, що у будинку, в якому знаходиться квартира позивача, встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії, оскільки зі сторони позивача не надходило жодних заперечень по даному факту.

Вказує, що розрахунок соціальної пільги в спірний період здійснено вірно, відповідно до чинного законодавства, відтак підстави для задоволення вимог позивача в частині визнання дій відповідача протиправними та стягнення моральної шкоди відсутні.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та встановлено, що відзив на апеляційну скаргу може бути подано протягом 5 днів з моменту одержання цієї ухвали.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 січня 2021 року розгляд апеляційної скарги призначено на 04 лютого 2021 року на 11:30 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 7).

ОСОБА_1 є споживачем послуг комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» з централізованого опалення за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про склад сімї від 19 лютого 2020 року № 1278, ОСОБА_1 є власником та зареєстрований по АДРЕСА_1 . В даній квартирі також зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно з копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 532022, ОСОБА_1 з 26 вересня 2016 року безтерміново встановлено другу групу інвалідності (а.с. 11).

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_1 від 10 жовтня 2016 року ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 12).

Згідно опублікованого в газеті «Сміла» № 9 (1101) 28 лютого 2018 року Договору про надання послуг з централізованого опалення, КП «Смілакомунтеплоенерго» є надавачем послуг з централізованого опалення в м. Сміла, який укладався приєднанням до його умов шляхом подання заяви споживачем (а.с. 30).

Відповідно до копій квитанцій за спірний період, ОСОБА_1 є споживачем послуг КП «Смілакомунтеплоенерго» та має особовий рахунок НОМЕР_2 , вказана пільга у розмірі 100% на 2 осіб та зазначено кількість спожитих Гкал та вартість 1 Гкал (а.с. 14-15).

Тарифи для населення на послугу централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами теплової енергії встановлені рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 463 від 20 жовтня 2017 року та № 414 від 22 листопада 2018 року (а.с. 29).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року за № 463 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» з початку опалювального сезону встановлено тариф на послуги з централізованого опалення для абонентів для житлових будинків з лічильником 1975,04 грн з ПДВ за 1 Гкал.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 414 від 22 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» встановлено тариф на централізоване опалення для населення в розмірі 2337,72 грн за 1 Гкал.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Сторони по справі отримали копію ухвали про відкриття провадження, а КП «Смілакомунтеплоенерго» також апеляційну скаргу, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. КП «Смілакомунтеплоенерго», в свою чергу, скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 , вказуючи, що він є споживачем послуг КП «Смілакомунтеплоенерго», обгрунтовував порушення його прав, щодо нарахування пільг, як особи з інвалідністю внаслідок війни, що привело до завдання йому моральної шкоди.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Пунктом 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію).

Відповідно до змісту ст. ст. 68, 162 ЖК України, ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживачі зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги.

Згідно з ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» гранична норма витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до п. 12 Правил (в редакції чинній на момент нарахування плати за послуги теплопостачання) у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни надається 100 - процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв.м опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. м на сім`ю.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, повязаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» ЄСПЛ констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

ЄСПЛ у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 встановлено, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено соціальну норму житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв.м опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв.м на сім`ю (п. 2 ч. 2).

Крім того, установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для постачання з теплової енергії (для потреб центрального або автономного опалення) та індивідуального опалення у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентами, житлові будинки яких обладнані будинковими та/або квартирними приладами обліку, - 0,0431 Гкал на 1 кв.м опалюваної площі на місяць в опалювальний період.

В п. 3 Постанови № 409 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, встановлені підпунктом 1 цього пункту, визначаються з урахуванням коригуючих коефіцієнтів згідно з додатками 1 і 2.

Коригуючий коефіцієнт для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби централізованого опалення згідно додатку № 2 до Постанови № 409 по Черкаській області для будинків п`ять і більше поверхів становить 0,429.

Відповідно до пп. 2 п. а ст. 28 ЗУ «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Згідно з рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року за № 463 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» з початку опалювального сезону встановлено тариф на послуги з централізованого опалення для абонентів для житлових будинків з лічильником 1975,04 грн з ПДВ за 1 Гкал, а рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 414 від 22 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» встановлено тариф на централізоване опалення для населення в розмірі 2337,72 грн за 1 Гкал.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , є споживачем послуг КП «Смілакомунтеплоенерго» та має особовий рахунок НОМЕР_2 , що визнається сторонами по справі. Згідно посвідчення № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги на житлово-комунальні послуги в розмірі 100 відсотків відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни. Разом з ним мешкає його дружина ОСОБА_2 .

З копій квитанцій по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за спірний період вбачається, що в них зазначається пільга у розмірі 100% на 2 осіб, кількість спожитих Гкал, вартість 1 Гкал, вартість фактично спожитого тепла, розмір пільги та сума, яку необхідно сплатити споживачу. Тобто, із наданих квитанцій вбачається, що оплата здійснюється за фактично спожите тепло, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на будинку АДРЕСА_3 наявні засоби обліку теплової енергії. Протилежного позивачем доведено не було.

З квитанцій та наданих відповідачем розрахунків вбачається, що в спірний період плату за опалення відповідач нараховував виходячи із фактично спожитої теплової енергії згідно будинкових засобів обліку та враховуючи 100-процентну знижку за користування комунальними послугами у межах середніх норм споживання, при цьому соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами з урахуванням коригуючих коефіцієнтів, визначені відповідно до положень Постанови № 409, яка є чинною (не скасована та не визнана неконституційною), а отже є обов`язковою для застосування у діяльності підприємства, яке надає комунальні послуги.

Тобто на опалення 1 квадратного метра опалювальної площі є норма використання Гкал, на яку поширюється пільга, а саме: 0,429*0,0431= 0,0184899 Гкал.

По квартирі позивача з пільговою площею 52,5 кв.м (будинок якого обладнано тепловим лічильником) пільгова норма: 0,0184899*52,5 = 0,97071975 Гкал на місяць.

У відповідях на звернення позивача та у відзивах на позов, апеляцію відповідачем надано обґрунтований розрахунок вартості послуг з теплопостачання ОСОБА_1 , який складений у відповідності до вищевикладених норм, з урахуванням пільги ОСОБА_1 та зміни розміру тарифу у грудні 2018 року.

Правильність зазначеного розрахунку позивачем не спростована.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про неправомірність дій КП «Смілакомунтеплоенерго» та зобов`язання його здійснити перерахунок за поставлене тепло до квартири позивача за листопад, грудень 2018 року та січень 2019 року року, з урахуванням 100-процентної знижки плати за користування комунальними послугами, без обмеження норм споживання.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року, справа № 522/5231/18.

Щодо моральної шкоди, то слід зазначити, що загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів (ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 Цк України).

Оскільки під час нарахування плати за послуги з теплопостачання відповідач діяв в межах вимог законодавства, то і підстав стягувати моральну шкоду на користь позивача немає, що вірно було зазначено судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги є суб`єктивним тлумаченням позивача, як обставин справи, так і норм діючого законодавства, та направлені на переоцінку доказів, яким районний суд дав належну правову оцінку. Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були належним чином оцінені надані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції суду апеляційної інстанції також не надано. Докази ж та обставини, на які посилається скаржник у апеляційні скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що положення ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вже враховані відповідачем при розрахунку вартості теплової енергії в період з листопада 2018 року по січень 2019 року, а розрахунок оплати послуг з централізованого опалення здійснено з урахуванням наявної пільги та у відповідності до норм чинного законодавства. А тому законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 не було.

Згідно із ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення на Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 04 лютого 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. О. Єльцов

О. В. Карпенко