Постанова

Іменем України

02 червня 2021 року

м. Київ

справа № 344/12298/19

провадження № 61-18310св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державний реєстратор Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Ногін Володимир Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» напостанову Івано-Франківського апеляційного суду від

29 серпня 2019 рокуу складі колегії суддів: Матківського Р. Й., Василишин Л. В., Максюти І. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Ногіна В. В. (далі - державний реєстратор Узинської сільської ради Ногін В. В.), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (далі - ТОВ «ФК «Інвент»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування рішення про реєстрацію.

Позов мотивований тим, що 25 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), нею та ОСОБА_2 було укладено кредитні договори на суму 50 000,00 дол. США кожен. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаними кредитними договорами цього ж дня між позивачем та АКБ «Форум» укладено договір іпотеки № б/н, за яким вона передала банку в іпотеку нерухоме майно,

а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Ця квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2000 року.

21 лютого 2019 року державний реєстратор на підставі іпотечного договору від

25 квітня 2008 року зареєстрував право власності на іпотечне нерухоме майно за ТОВ «ФК «Інвент». Відповідний запис про право власності внесено до реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 лютого

2019 року (з відкриттям розділу), індексний номер: 45636148.

Представник позивача зазначав, що квартира позивача не може бути примусово відчужена, оскільки нормами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено загальну заборону примусового стягнення за рахунок такого майна без згоди власника (незалежно від суб`єкта, який здійснює стягнення), зокрема

і звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Квартира

є предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується нею як місце постійного проживання, а її загальна площа не перевищує 140 кв. м. Крім того, вказувала, що ТОВ «ФК «Інвент» не отримувало від неї відмови від укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачено пунктом 6.4 договору іпотеки, та не зверталося до неї

з пропозицією укласти такий договір.

На переконання представника позивача, реєстрація права власності за іпотекодержателем фактично була проведена з порушенням норм Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також процедури передбаченої у договорі іпотеки, тому є незаконною.

У липні 2019 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову

у цій справі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ТОВ «ФК «Інвент» вчиняє протиправні дії щодо незаконного проникнення до спірної квартири. Так, 09 липня 2019 року близько 21 год 00 хв представник ТОВ «ФК «Інвент», із залученням працівників охоронної фірми, намагався незаконно проникнути до квартири

в спосіб зламу замків вхідних дверей, грюканням у вхідні двері, погрозою застосування фізичної сили, багаторазовим натисканням кнопки дзвінка, попередньо заклеївши дверне вічко та об`єктив камери відеоспостереження. Лише після втручання працівників поліції ці дії вдалось припинити. Наступного дня такі дії представника ТОВ «ФК «Інвент» повторились, а наслідком їх вчинення було пошкодження майна, завдання моральних та психологічних страждань мешканцям квартири. За цим фактом відкрито кримінальне провадження.

Представник позивача зазначав, що в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває справа № 344/10408/19 за позовом ТОВ «ФК «Інвент» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод

у користуванні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою. Не чекаючи рішення суду у вказаній справі, всупереч нормам законодавства, ТОВ «ФК «Інвент» вирішило протиправно заволодіти нерухомим майном.

На переконання представника позивача, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення у цій справі, оскільки позовні вимоги стосуються скасування державної реєстрації права власності та повернення нерухомого майна до законного власника. Водночас забезпечення позову шляхом накладення арешту є найбільш ефективним способом забезпечення виконання рішення у майбутньому, оскільки дозволить зберегти предмет позову до вирішення справи по суті.

З огляду на викладене представник ОСОБА_1 просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

15 липня 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на спірну квартиру відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, враховуючи підстави та предмет позову, заявник не навела суду жодних обставин щодо обґрунтованого припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також заявник не обґрунтувала такий вид забезпечення позову як арешт та необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

15 липня 2019 року скасовано.

Заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_2 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано державним реєстратором Узинської сільської ради Ногіним В. В. 21 лютого

2019 року, індексний номер 45636148, за ТОВ «ФК «Інвент».

Апеляційний суд, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, вказав, що відповідно до змісту позовної заяви предметом позову є спір щодо реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру

АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Інвент» на підставі застереження у договорі іпотеки. Позивач вимоги позову обґрунтовував тим, що державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності та вніс запис про реєстрацію право власності з порушенням норм Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, виданого як забезпечення кредитів

в іноземній валюті». Подаючи заяву про забезпечення позову, представник заявника вказував, що невжиття заходів забезпечення позову, а саме арешту майна, може призвести до унеможливлення виконання рішення суду, оскільки

є позовна вимога про оскарження реєстрації права власності та повернення нерухомого майна у власність законного власника, на майно якого зареєстровано право власності за ТОВ «ФК «Інвент» на підставі застереження у договорі іпотеки.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував, що між сторонами існує реальний спір стосовно нерухомого майна, обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно є співмірним із заявленими позовними вимогами, існує зв`язок між обраним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Крім того, на переконання апеляційного суду є підстави для висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ймовірне його відчуження, що може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду у цій справі, оскільки позивач пред`явив вимоги про оскарження реєстрації права власності та повернення нерухомого майна

у власність законного власника.

При цьому апеляційний суд вказав, що накладення арешту на спірну квартиру, право власності на яку 21 лютого 2019 року зареєстровано за ТОВ «ФК «Інвент» державним реєстратором Узинської сільської ради Ногіним В. В., не порушить право ТОВ «ФК «Інвент» на мирне володіння майном, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не позбавляє відповідача права власності на нерухоме майно, а тимчасово обмежує його право в частині розпорядження таким майном в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому рішення суду в разі задоволення позову. Крім того, суд апеляційної інстанції врахував, що спір між сторонами стосується житла позивача у цій справі, яке є для неї єдиним.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції помилково не врахував того, що спір між сторонами стосується нерухомого майна, а вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно

є виправданим, оскільки існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду в цій справі у разі задоволення позову.

Аргументи учасників справи

У жовтні 2019 року ТОВ «ФК «Інвент» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

оскаржувана постанова апеляційного суду не містить жодного обґрунтування щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову, порушує законні права ТОВ «ФК «Інвент» на вільне володіння та користування своєю власністю.

суд не вказав жодних мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення щодо існування реальної загрози утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову;

постанова апеляційного суду не містить жодних мотивів щодо підставності вимоги позивача про забезпечення позову;

апеляційний суд не дотримався вимог щодо співмірності вжитого заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами;

позивач не пред`явила до ТОВ «ФК «Інвент» жодної позовної вимоги, між ОСОБА_1 і товариством немає спору щодо майна або майнових прав, тому невжиття таких заходів забезпечення як накладення арешту на майно ТОВ «ФК «Інвент» жодним чином не може ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог про визнання незаконним рішення державного реєстратора;

апеляційний суд, внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, безпідставно не застосував зустрічне забезпечення, чим порушив частину третю статті 154 ЦПК України.

У березні 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу. Просила касаційну скаргу ТОВ «ФК «Інвент» залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції - без змін. Крім того, вказавла, що, на її думку, доводи касаційної скарги ТОВ «ФК «Інвент» є безпідставними та необґрунтованими.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «Інвент» поновлено строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Касаційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації

в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 2 частини першої та частиною третьою статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У позовній заяві позивач заявляє вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Узинської сільської ради Ногіна В. В. від 21 лютого 2019 року, згідно з яким внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 45636148 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «ФК «Інвент» на підставі іпотечного договору від 25 квітня 2008 року та договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки (іпотечними договорами) від 22 листопада 2018 року. Предметом позову у цій справі є законність рішення державного реєстратора Узинської сільської ради Ногіна В. В. щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказувала, що власником квартири АДРЕСА_1 , є ТОВ «ФК «Інвент». Перехід права власності на належну позивачу квартиру відбувся незаконно (за відсутності правових підстав), що призвело до порушення її прав, які підлягають захисту у судовому порядку, а саме:

реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Інвент» була здійснена державним реєстратором без достатніх правових підстав, з порушенням норм Закону України «Про іпотеку»;

право власності на квартиру було набуто ТОВ «ФК «Інвент» в порядку звернення стягнення на нерухоме майно в період дії мораторію на примусове відчуження житла, тобто всупереч нормам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, виданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»;

державний реєстратор не мав права реєструвати право власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Інвент», оскільки, не було дотримано порядку здійснення звернення стягнення на майно, зокрема пункту 6.4 договору іпотеки, тобто реєстраційні дії щодо спірного майна було вчинено з порушенням порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви виходячи

із загрози відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, що

надалі може призвести до неможливості відновлення порушеного права позивача у разі задоволення її позову у вказаній справі.

Проте колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду апеляційної інстанції, оскільки суд не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не

є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин оскаржене судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

При поданні касаційної скарги ТОВ «ФК «Інвент» сплатило судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова апеляційного суду - скасуванню, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Інвент»судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись статтями 400, 413 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 141, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» задовольнити.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року скасувати.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 липня 2019 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 921,00 грн.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

І. О. Дундар М. М. Русинчук М. Ю. Тітов