Провадження №2/522/4704/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Кісліної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення порядку користування жилими приміщеннями в квартирі спільного заселення та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом про визначення порядку користування жилими приміщеннями в квартирі спільного заселення та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, у якому просили усунути позивачам - співвласникам квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоди в користуванні цим житлом, що чиняться іншими співвласниками зазначеного об`єкту нерухомості - відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 , одночасно зобов`язавши ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в наступному перешкод в користуванні житловими та нежитловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1 , а також не чинити перешкод в переобладнанні квартири АДРЕСА_1 відповідно до висновку №049/2019, виготовленого 03.06.2019 року експертом ОСОБА_7 , шляхом проведення позивачами наступних будівельних робіт з перепланування:

- в приміщені №2 - житлова, площею 14,8 кв.м. встановити перегородку товщиною 0,15 м, в результаті чого утвориться два приміщення, а саме: приміщення №2 - житлова, площею 10,8 кв.м. і приміщення №6 - коридор, площею 3,5 кв.м.

- у встановленій перегородці обладнати дверний отвір, в якому встановити двері, для забезпечення входу до приміщення №2 - житлова.

- демонтувати дверну коробку та закласти дверний отвір між приміщеннями №1 - житлова та №2 - житлова;

- обладнати дверний отвір між приміщенням №1 - житлова та новоутвореним приміщенням №6 - коридор, в якому встановити двері, для забезпечення входу до приміщення №1 - житлова.

в наслідок виконання яких зменшиться загальна площа квартири (в т.ч. житлова) на площу перегородки (0,5 кв.м) і буде становити - 35,2 кв.м. (в т.ч. житлова - 21,8 кв.м.).

Після проведення позивачами вказаних вище будівельних робіт з перепланування встановити для сторін наступний порядок користування житловими та нежитловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1 :

Залишити в спільному користуванні сторін-співвласників наступні приміщення площею 13,4 кв.м. (див. графічне зображення, малюнок №2 - відображені блакитним кольором):

-приміщення №3 - кухня, площею 5,0 кв.м.;

-приміщення №4 - туалет площею 1,1 кв.м.;

-приміщення №5 - коридор, площею 3,8 кв.м.;

-приміщення №6 - коридор, площею 3,5 кв.м.

позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити в окреме користування наступне приміщення (див. графічне зображення, малюнок №2 - відображені зеленим кольором):

- житлову кімнату №1, площею 11,0 кв.м.;

- 6,7 кв.м. - площа зі спільного користування

загальною площею 17,7 кв.м., що відповідає ідеальній частці та склали Ѕ частину.

Відповідачу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виділити в окреме користування наступне приміщення (див. графічне зображення, малюнок №2 - відображено червоним кольором):

- житлову кімнату №2, площею 10,8 кв.м.

- 6,7 кв.м. - площа зі спільного користування

загальною площею 17,5 кв.м., що відповідає ідеальній частці та складає Ѕ частину.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 всі документально підтверджені витрати по справі, у тому разі судовий збір, оплату за виготовлення висновку №049/2019, виготовленого 03.06.2019 року експертом ОСОБА_7 , та витрати позивачів за надання ним професійної правничої допомоги по справі.

Позивачі, обґрунтовуючи позов, зазначали, що на підставі розпорядження органу приватизації державного житлового фонду Приморського району м. Одеси №1094 від 09.12.1998 року квартира АДРЕСА_1 була передана у спільну сумісну власність у рівних частках кожному ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , право приватної власності зареєстровано 22.12.1998 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості. ІНФОРМАЦІЯ_1 один з співвласників ОСОБА_9 помер, його частку в квартирі успадкував його син ОСОБА_6 , свідоцтво про спадщину за законом на 1/6 частку від квартири він не отримав, своє право власності не зареєстрував. Позивачі зазначають, що Відповідачі перешкоджають позивачам користуватись належною останнім Ѕ часткою в квартирі АДРЕСА_1 і взагалі не допускають їх туди.

З метою розв`язання спору, що виник при вирішені питання по користуванню спільним житлом - квартирою АДРЕСА_1 позивачі вирішили звернутись до суду із відповідними позовом про визначення порядку користування житловими і нежитловими приміщеннями у спірному об`єкті нерухомості, а для цього подати до суду висновок експерта, складений на їх замовлення.

Позивачі зазначають, що визначений експертом порядок переобладнання квартири АДРЕСА_1 дає можливість встановити порядок користування житловими та нежитловими приміщеннями у цьому об`єкті нерухомості за максимальної дотриманістю рівності прав власників на нього з боку позивачів та відповідачів.

Посилаючись на вказані обставини позивачі просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, надала суду відзив на позов в якому вказала, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться у спільній сумісній власності позивачів та відповідачів. Позивачам ОСОБА_1 , її дочці ОСОБА_2 та її онуку ОСОБА_10 належить кожному по 1/6 частці даного нерухомого майна. Інші 3/6 частки квартири, що належать відповідачам, в зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , розподілились наступним чином:

* ОСОБА_4 належить 1/4 частка:

- 1/6 частка на підставі розпорядження органу приватизації державного житлового фонду Приморського району м. Одеси № 1094 від 09.12.1998 року;

- 1/12 частка в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5

* ОСОБА_6 належить 1/4 частка:

- 1/6 частка на підставі розпорядження органу приватизації державного житлового фонду Приморського району м. Одеси № 1094 від 09.12.1998 року;

- 1/12 частка фактично прийнята в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 .

Також, ОСОБА_4 вказала, що позивачі завжди мали вільний доступ до квартири, але придбавши краще житло, ще у 20011 році виселились добровільно, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймають. Та і не зрозуміло які ж перешкоди може чинити її померлий син ОСОБА_5 . Також вказала, що вона за власний рахунок провела поліпшення квартири: вставлені металопластикові вікна, встановлений новий котел для опалення, замінено систему водозабезпечення, каналізації, опалення, зроблені загальні ремонтні роботи. Зазначила, що на час звернення з позовом позивачі мають у власності:

- ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

- ОСОБА_2 є власником двох квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , в одній з яких мешкає вона, а в другій її син ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 вказала, що позивачі не мають дійсного наміру переселитись із окремих комфортних квартир до малогабаритного житла із кухнею і туалетом загального користування, без ванної, де ще будуть мешкати інші, чужі люди. Даний судовий процес ініційований для того, щоб фактично поділити спільну квартиру для наступного продажу, що буде оформлений договором дарування часток.

Відповідач ОСОБА_4 заперечила проти вимоги позивачів щодо визначення запропонованого у позові порядку користування спільною квартирою. Зазначила, що за змістом статей 47, 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Згідно до технічного паспорту загальна площа квартири АДРЕСА_1 , складає 35,7 кв. м., житлова 25,8 кв.м. За запропонованим позивачами порядком користування квартирою, визначено Відповідачу ОСОБА_4 та ОСОБА_11 у користування одну кімнату площею 10,8 кв. м., проте, вказала, що вони не є однією сім`єю з ОСОБА_12 , є різні за статтю, віком, станом здоров`я, поселення їх разом у 10,8 кв.м. є неприпустимим, призведе до порушення їхніх прав.

Отже, порядок користування спірною квартирою, який просять визначити позивачі, призведе до порушення прав інших співвласників.

Відповідач ОСОБА_4 заперечила проти наданого позивачами Висновку №049/2019 судової будівельно - технічної експертизи від 03.06.2019 року, зазначила, що Висновок №049/2019 не може вважатися судовою будівельно - технічною експертизою, оскільки дане дослідження було виконано на замовлення фізичної особи в позасудовому порядку, а отже є несудовим будівельно - технічним дослідженням. Вказане дослідження було замовлено не власником частки квартири ОСОБА_1 , а представником за довіреністю ОСОБА_13 , проте копія даної довіреності, або посилання на неї, відсутні. Отже сумнівним є додержання законності порядку при заявлені та проведенні даного дослідження і, відповідно, висновок цього дослідження є недопустимим доказом у цивільній справі. Представлене Дослідження проведене експертом без додержання п. 2.6 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18.06.2007 року №55. Заявлене Дослідження зроблено на підставі документації та вихідних даних наданих замовником достовірність яких експертом не перевірялась, про що зроблено запис у вступній частині Висновку №049/2019. Не зрозуміло, з яких документів наданих експерту вбачається, що співвласниками є дві сім`ї, яким належать ідеальні частки по 1/2 частин кожній, що було покладено в основу визначення порядку користування квартирою. Із наданого Свідоцтва про право власності від 09.12.1998 року № НОМЕР_1 вбачається, що квартира належить шести особам в рівних частках кожному, тобто по 1/6 частці. За таких обставин експерт мав зробити висновок, що з технічної точки зору, у квартирі з загальною площею 35,7 кв.м., не має можливості визначити варіант порядку користування, при якому кожному із співвласників можливо облаштувати приміщення в окреме користування. Маючи на меті наступне відчуження своєї співвласності, позивачі вдались до хитрощів, заявивши поділ на дві сім`ї, бо їм вкрай необхідно визначення окремої кімнати, яка матиме більшу ціну продажу ніж віртуальна частка у спільній квартирі. Експертом, при складанні дослідження від 03.06.2019 року, грубо порушено вимоги ДБН України В.2.2.-15-2005, затвердженого Наказом Держбуду України від 18.05.2005 року №80, а запропонований висновок щодо рекомендації технічно можливого варіанту порядку користування приміщенням порушує: п.п. 2.24, яким передбачена норма площі спальні на дві особи 14 м кв., запропонований експертом варіант - дві кімнати окремо для трьох та двох осіб, площею по 11,0 м. кв. та 10,8 м.кв., що є меншими ніж встановлена норма на 3,0 м кв. та 3.2 м.кв.; мінімальна площа кухні у двокімнатній квартирі має бути 8 м. кв., у запропонованому експертом варіанті - 5, 0 м.кв., тобто менша ніж встановлена норма на 3, 0 м.кв.; -п.п. 2.27 у двокімнатних квартирах слід передбачати роздільні санвузли (ванна з умивальником і вбиральня з унітазом та умивальником). Мінімальні розміри площі санвузлів: - суміщений санвузол (обладнаний ванною, умивальником, унітазом, місцем для пральної машини) - 3,8 м; - ванна кімната (обладнана ванною, умивальником, місцем для пральної машини) - 3,3 м2 ; - туалет (вбиральня, обладнана унітазом і умивальником) - 1,5 м2 ; - туалет (вбиральня, обладнана унітазом без умивальника) - 1,2 м2 . У запропонованому експертом варіанті, в порушення вимог закону, у загальному користуванні на п`ять осіб виділено тільки один туалет площею 1,1 м. кв., відсутня ванна кімната, умивальник є тільки на кухні. Експертом пропонується залишити у спільному користуванні співвласників приміщення №5 - коридор площею 3,8 м.кв, приміщення №6 - коридор площею 3,5 м. кв., проте після організації даних коридорів змінюється площа всієї квартири. Так відповідно технічного паспорта загальна площа квартири складає 35,7 м. кв, житлова площа 25,8 м.кв.( 11,0+14,8 = 25,8 м.кв.), допоміжна площа складає 9,9 м.кв. Однак після переобладнання квартири, її нові параметри будуть наступними: загальна площа становитиме 35,2 м.кв. (зменшиться на товщину перегородки на 0,5 м.кв.); житлові кімнати зменшяться на 4, 0 м. кв. (11,0 м.кв. + 10,8 м.кв.=21,8 м.кв.); площа допоміжних приміщень збільшиться на 4,0 м.кв. (9,9 м.кв. +4,0 м.кв. - 0,5 м.кв.=4,0 м.кв.). Отже, після запропонованого переобладнання площа квартири не буде відповідати правоустановчим документам виданим на підставі приватизації, оскільки, зміняться всі її параметри, а саме: загальна площа зменшиться на 1%, житлова на 16%, площа допоміжних приміщень збільшиться на 29%, тобто дана квартира перетворюється в інший об`єкт нерухомості, що потребує спеціальних дозволів на проведення перебудови з наступним виготовлення інших правовстановчих документів. В загалі, експертом, в порушення вимог закону, запропоновано не варіант визначення порядку користування квартирою, а її фактичний поділ в натурі, який, доречи, буде виконаний по представленими позивачами недостовірними даними стосовно кола співвласників квартири, належності їм часток у праві спільної власності на об`єкт.

Відповідач ОСОБА_6 також надав відзив на позов, у якому також просив відмовити у задоволенні позову.

Позивачі надали відповідь на відзив ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в якому зазначили, що підстав для відмови в задоволені позову не існує.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2020 року закрите підготовче провадження по справі та призначена справа до судового розгляду по суті на 12 березня 2020 року.

Сторони подали заяви про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до розпорядження органу приватизації №1094 від 09 грудня 1998 року квартира АДРЕСА_1 передана у спільну сумісну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09 грудня 1998 року № НОМЕР_1 органу приватизації державного житлового фонду Приморського району квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , в рівних частинах кожному. Загальна площа квартири складає 35,7 кв.м.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру за адресою АДРЕСА_5 , від 04.12.1998 року, квартира розташована на 1 поверху двоповерхового будинку, та складається з двох кімнат житловою площею 25,8 кв.м., в тому числі 1-ша кімната 11,0 кв.м., та 2-га кімната 14,8 кв.м., кухні площею 5,0 кв.м., туалету 1,1 кв.м., коридору площею 3,8 кв.м.

Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, частинами 1,2,3 статті 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, визначити конкретний порядок користування житловим приміщенням можна лише у разі визначення часток у спірному житловому приміщенні.

Судом встановлено, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , в рівних частинах кожному.

Судом встановлено, що один із співвласників спірної квартири, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа Приморської держаної нотаріальної контори у місті Одеса від 22.02.2021 року вих.№ 570с/02-14 вбачається, що 16.11.2017 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №432/2017 р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 . Спадкоємцем за законом згідно спадкової справи є його мати - ОСОБА_4 , яка подала заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки №1148 від 19.09.2019 року (виписка з домової книги та прописки) КП «Фонтанський» дільниця №10, вказана довідка видана ОСОБА_1 в тому, що в АДРЕСА_5 , проживає та зареєстровано три людини: ОСОБА_4 - сестра, ОСОБА_5 - племінник, ОСОБА_6 - син племінника. ОСОБА_9 - племінник, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1)договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч. 1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК).

Щодо вимоги позивачів про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення суд зазначає, що Позивачами не надані суду докази щодо порушення Відповідачами прав Позивачів на користування спірною квартирою. Крім того, незважаючи на невизнання відповідачами заявлених позовних вимог, позивачами не зазначено ні у позові, ні в судовому засіданні, в чому ж саме полягають перешкоди щодо їх проживання у квартирі і не надано жодних належних, допустимих та переконливих доказів на обґрунтування таких вимог. Отже, відсутні підстави для задоволення позову в частині усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, оскільки вони не є обґрунтованими та доведеними.

Щодо вимоги позивачів про визначення порядку користування жилими приміщеннями в квартирі спільного заселення, а також не чинити перешкод в переобладнанні квартири АДРЕСА_1 відповідно до висновку №049/2019, виготовленого 03.06.2019 року експертом ОСОБА_7 , шляхом проведення позивачами будівельних робіт з перепланування після проведення яких Позивачам виділяються в окреме користування приміщення загальною площею 17,7 кв.м., що відповідає ідеальній частці та склали Ѕ частину, а Відповідачам виділяються в окреме користування приміщення загальною площею 17,5 кв.м., що відповідає ідеальній частці та складає Ѕ частину спірної квартири, суд зазначає, що суду не надані докази, що частки позивачів в своїй сумі складають Ѕ частку спірної квартири, а частка відповідачів в своїй сумі складає Ѕ частку спірної квартири. Суд зазначає, що вказаний розрахунок часток належний Позивачам (1/2 частка) та Відповідачам (1/2 частка), який наведений Позивачами в позові та зазначений у висновку експертизи не доведений правовстановлюючими документами.

Також суд звертає увагу, що зокрема розділ «Вихідні данні» висновку №049/2019, виготовленого 03.06.2019 року експертом ОСОБА_7 містить посилання на копію Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09.12.1998р. Інших правовстановлюючих документів, в тому числі і щодо належності спірної квартири та її часток на дату складання висновку вказаний Висновок не містить. За вказаним Свідоцтвом про право власності на житло спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_14 ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , в рівних частинах кожному. Крім того, співвласник спірної квартири, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Доказів прийняття спадщини, а саме належних їм часток спірної квартири, після смерті останніх суду Позивачами не надані. Суд звертає увагу, що лише після визначення частки співвласників вони мають право звернутись до суду з позовними вимогами про встановлення порядку користування спірною квартирою. За даних обставин вказані позовні вимоги є передчасними.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.

Оскільки, позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню, то не підлягають і стягненню з відповідачів на користь позивачів судові витрати понесені останніми при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 258, 259, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення порядку користування жилими приміщеннями в квартирі спільного заселення та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

20.05.2021