Справа № 646/3286/20
Провадження № 2/639/302/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Безбородько І.О.,

представників позивача ОСОБА_1 , Мельничникової А.М., Дзигівської Ю.А.,

представника відповідача Войтова О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №646/3286/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2020 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_2 , в особі свого представника, із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі Відділення № 47 міста Харків Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якій просив суд:

-Скасувати наказ № 1088-к від 30 квітня 2020 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника пункту надання фінансових послуг філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс», у зв`язку з втратою довір`я згідно п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України;

-Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника пункту надання фінансових послуг філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс».

-Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2020 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 11 472, 12 грн.

-Скасувати наказ № 83-К від 30 квітня 2020 року про звільнення ОСОБА_2 з суміщуваної посади керівника відділення Відділення № 47 міста Харків Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта».

-Поновити ОСОБА_2 на посаді керівника відділення Відділення № 47 міста Харків Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта».

-Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2020 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 26 956, 68 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 13 лютого 2018 року позивач ОСОБА_2 згідно наказу № 424 від 12.02.2018 року був прийнятий на посаду начальника пункту надання фінансових послуг Філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» в порядку переведення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА».

Також, Позивач працював за сумісництвом на посаді керівника відділення № 47, міста Харків, згідно Наказу № 29-К від 12.02.2018 року.

Наказом № 1088-к від 30 квітня 2020 року позивач був звільнений з посади начальника пункту надання фінансових послуг Філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» на підставі п. 2. ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я.

Зазначений Наказ було направлено Позивачу електронною поштою 30.04.2020 року, а також повідомлено в телефонному режимі про його звільнення.

Підставою звільнення, згідно даного Наказу вказано: службову записку Директора філії № 2 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» Самбороди Є.В., висновок службової перевірки, пояснення ОСОБА_2 .

Проте, вказані документи взагалі не були надані позивачу для ознайомлення, про факт проведення службової перевірки повідомлено не було, а пояснення ОСОБА_2 , про які зазначається у вказаному Наказі були написані позивачем напередодні звільнення під впливом та під диктовку представника служби безпеки ТОВ «ПОСТ ФІНАНС».

Що стосується звільнення з посади керівника відділення № 47, міста Харків ТОВ «НОВА ПОШТА», в якому позивач працював за сумісництвом, то 22.04.2020 року йому було повідомлено, що в програмному забезпечення 1с, було сформовано обхідний лист 101-06567 від 22.04.2020 року, а в телефонному режимі повідомлено директором, що він повинен написати заяву про звільнення за угодою сторін, а у разі не згоди, його буде звільнено в примусовому порядку.

У зв`язку з чим, під тиском керівництва підприємства позивачем було написано заяву про звільнення 28.04.2020, тобто зі спливом 6 (шести) днів після отримання обхідного листа 101-06567 від 22.04.2020 року, шо додатково свідчить про те, що керівництво відділення № 47, м. Харків, ТОВ «НОВА ПОШТА» планувало звільнення позивача завчасно.

Враховуючи наведене, позивач підстав звільнення з посади начальника пункту надання фінансових послуг Філії № 2 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» не розуміє, зі звільненням не погоджується і вважає, що воно є незаконним та безпідставним, таким, що відбулося з грубим порушенням трудового законодавства, оскільки посада, яку він займав, не передбачає безпосереднє обслуговування грошових цінностей, що унеможливлює його звільнення за п. 2. ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Крім цього при його звільнені допущені і інші порушення закону. А саме:

- не була запитана попередня згода виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, що є обов`язковим при розірванні трудового договору з підстав, передбачених п. 2 ч.І ст. 41 КЗпП України, у відповідності до статті 43 цього Кодексу;

- згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України Позивачу не була видана належно оформлена трудову книжка, розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП проведено не було; - згідно ч. 2 ст. КЗпП України Позивачу не була видана копія наказу про звільнення.

Щодо звільнення з суміщуваної посади керівника відділення № 47, міста Харків ТОВ «НОВА ПОШТА», зазначає, що звільнятися за угодою сторін не планував, заяву написав, оскільки перебував у стані сильного душевного хвилювання через тиск та погрози керівництва, яке завчасно планувало його звільнення.

Заяву про відкликання своєї заяви про звільнення направив посадовим особам ТОВ «НОВА ПОШТА».

Тобто з 30 квітня 2020 року позивач не працює, а отже, на підставі ч.2 ст.235 КЗпП України, п.8 р.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, на його користь необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вимушений прогул склав один місяць, а тому борг за час вимушеного прогулу у ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» складає 11 472 гривень 12 копійок, за сумісництвом у ТОВ «НОВА ПОШТА» 26 956 гривень 68 копійок.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 червня 2020 року позовну заяву представника ОСОБА_2 , адвоката Романенко Наталії Анатоліївни, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі Відділення № 47 міста Харків Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 липня 2020 року цивільну справу № 646/3286/20 за позовом ОСОБА_2 , адвоката Романенко Наталії Анатоліївни, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі Відділення № 47 міста Харків Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернуто до Червонозаводського районного суду м. Харкова для виконання вимог ч. 3 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі Відділення № 47 міста Харків Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Згідно супровідного листа Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.10.2020 року справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 22 жовтня 2020 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі Відділення № 47 міста Харків Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» в особі філії №2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі відділення №47 міста Харкова Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Призначено судове засідання.

26 листопада 2020 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що 13 лютого 2018 року позивача було прийнято на роботу на посаду начальника пункту надання фінансових філії № 2 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» на основне місце роботи (наказ №424-к від 12.02.2018 року про прийняття на роботу).

16 квітня 2020 року відповідачу надійшла службова записка Директора філії № 2 щодо розгляду питання про звільнення, зокрема, позивача за п.2 ч. 1 ст.41 Кодексу законів про працю України у зв`язку з втратою довір`я. Вказана документація Директора філії № 2 обґрунтована висновком службової перевірки відділу безпеки позивача, яким було встановлено порушення, зокрема, позивачем порядку ідентифікації та верифікації особи (видача грошового переказу неналежному отримувачу).

Звертаємо увагу суду, що позивачу було достименно відомо про виявлені порушення в своїх письмових поясненнях за 15.04.2020 року позивач визнав порушення ним касової дисципліни (порядку ідентифікації та верифікації особи). В тексті пояснень позивач зазначає, що до його посадових обов`язків входить, зокрема, приймання та видача ділових коштів, пояснення складені ним власноруч, без морального або фізичного впливу.

При розгляді питання про звільнення позивача відповідач врахував той факт, що порушення порядку ідентифікації та верифікації особи під час перевірки були виявлені у інших касирів ПНФП - підлеглих працівників позивача, який відповідно до своїх посадових обов`язків повинен контролювати касову дисципліну.

30 квітня 2020 року позивача було звільнено з посади у зв`язку у зв`язку з втратою довір`я на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України (наказ № 1088-к про звільнення з посади від 30.04.2020 року).

14 грудня 2020 рокувід представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що пояснення позивачем були написані під тиском та посада, яку він займав, не передбачає безпосереднє обслуговування грошових цінностей. Окрім того, позивач, як начальник пункту надання фінансових послуг філії № 2 ТОВ «Пост Фінанс» не є відповідальною особою, яка займається безпосереднім обслуговуванням грошових коштів та товарних цінностей, а такими відповідальними особами є лише касири.

14 січня 2021 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що доводи позивача про порушення порядку проведення перевірки є безпідставними, оскільки відповідач не порушував прав позивача та вимог чинного законодавства під час контролю за проведенням фінансових операцій. Доводи позивача щодо відсутності в його посадових обов`язках функціоналу касира (безпосереднє обслуговування грошових коштів) спростовується пунктами 2.1.17 та 2.1.20 посадової інструкції начальника ПНФП.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 лютого 2021 року вирішено вважати належним відповідачем по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 лютого 2021 року цивільну справу №646/3286/20 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі Відділення № 47 міста Харків Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу роз`єднано на два окремих провадження:

Провадження за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якому залишити номер справи №646/3286/20, номер провадження 2/639/302/21, розгляд якої продовжено у даному судовому засіданні.

Провадження за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» в особі Відділення № 47 міста Харків Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 лютого 2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

Витребувано в Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» (місцезнаходження: 03131, м. Київ, вул. Столичне Шосе, буд. 103, корпус 1, поверх 13, офіс 1304):

1. Належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для звільнення ОСОБА_2 з займаної посади начальника НПФП філії № 2 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС», згідно Наказу № 1088-к від 30.04.2020, зокрема:

- Наказ про призначення службової перевірки;

- Висновок (повний) службової перевірки (з додатками);

- Докази, що підтверджують ознайомлення ОСОБА_2 з висновком службової перевірки;

- А також інші документи, у разі їх наявності, які стали підставою для звільнення ОСОБА_2

- Бухгалтерську довідку (з детальними розрахунками, проведеними у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 РОКУ № 100)) про розміри середньоденної та середньомісячної заробітної плати позивача за останні два календарні місяці перед звільненням.

2. Належним чином засвідчені копи всіх документів, що наявні в особовій справі ОСОБА_2 , який працював на посаді начальника пункту надання фінансових послуг Філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» зокрема:

- Заяву про прийняття на посаду;

- Трудовий договір;

- Особовий листок з обліку кадрів;

- А також інші документи, що містяться в особовій справі.

3. Належним чином засвідчені копії реєстраційних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей») та філії № 2 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» (статут, рішення засновника про створення юридичної особи, тощо), документи, що підтверджують повноваження особи, яка займала посаду (виконувала обов`язки) генерального директора ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» та філії № 2 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» у період прийняття на посаду (13.02.2018) та звільнення з посади (30.04.2020) ОСОБА_2 .

05 квітня 2021 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі, у яких вона зазначає, що посада яку займав позивач не передбачає безпосереднє обслуговування грошових цінностей, що унеможливлює його звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Пояснення позивача були написані під тиском. Відповідачем взагалі не конкретизовано яке саме порушення з боку позивача було допущено, а також не доведено наявність такого порушення законної підстави для звільнення останнього за пунктом другим частини першої 41 КЗпП України.

Позивач та його представники адвокат Романенко Н.А., яка діє на підставі Ордеру від 01.06.2020 року, адвокат Мельничникова А.М., яка діє на підставі Ордеру від 24.12.2020 року, та адвокат Дзигівська Ю.А., яка діє на підставі Ордеру від 30.11.2020 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримали, просили суд його задовольнити.

Представник відповідача адвокат Войтов О.А., який діє на підставі Ордеру від 22.01.2021 року, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову ОСОБА_2 посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні було встановлено, що 13 лютого 2018 року позивач ОСОБА_2 згідно наказу № 424 від 12.02.2018 року був прийнятий на посаду начальника пункту надання фінансових послуг Філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» в порядку переведення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА», що підтверджується копією трудової книжки позивача та копією наказу від 12.02.2018 року № 424-к. (т. 1, а.с. 18-19, 98)

Наказом № 1088-к від 30 квітня 2020 року позивач був звільнений з посади начальника пункту надання фінансових послуг Філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТ ФІНАНС» на підставі п. 2. ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я. (т. 1, а.с. 17, 102)

В наказі міститься підпис ОСОБА_2 про те що він з ним ознайомився 30.04.2020 року.

Підставою звільнення, згідно даного Наказу вказано: службову записку Директора філії № 2 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» Самбороди Є.В., висновок службової перевірки, пояснення ОСОБА_2 .

Як вбачається з Службової записки Директора філії № 2 ТОВ «Пост фінанс» Самоброд Є.В. від 16.04.2020 року, фахівцем з безпеки відділу безпеки ТОВ «Пост фінанс» Поддубовим М.І. проведена службова перевірка щодо можливих порушень вимог касової дисципліни працівниками ПНФП № 22054 (м. Харків, пр. Московський, буд. 35).

Під час проведення перевірки були встановлені чисельні випадки здійснення операцій по видачі грошових переказів без присутності клієнтів в ПНФП № 22054 (порушення порядку ідентифікації та верифікації особи) касирами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та начальником ПНФП ОСОБА_2 .

В своїх письмових поясненнях касири ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та начальник ОСОБА_2 ПНФП № 22054 визнали порушення порядку ідентифікації (верифікації) особи та підтвердили проведення операцій з видачі грошових переказів за відсутності клієнтів третім особам. Працівники повідомили про відсутність власної зацікавленості, а вказані вчинки мотивували нібито лояльністю до клієнтів.

Відділ безпеки у своєму висновку службової перевірки рекомендує керівництву Товариства за вчинені дії (видачу грошових переказів за відсутності клієнтів) звільнити запальника ПНФП Жовтобрюха С.Ю. та касирів ПНФП ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у зв`язку із втратою довір`я. (т. 1, а.с. 99)

Згідно висновку службової перевірки від 16.04.2020 року за фактами порушення касової дисципліни працівниками ПНФП 22054 було запропоновано, за порушення вимог порядку ідентифікації та верифікації особи, посадової інструкції касира/начальника ПНФП Філії ТОВ «Пост Фінанс» та дії, що могли призвести до завдання матеріальної шкоди фінансовій установі, рекомендувати керівництву ТОВ «Пост Фінанс» звільнити з займаної посади касирів ПНФП № 22054 ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та насальника того ж ПНФХ ОСОБА_2 на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я. (т. 2, а.с. 35)

У своїх поясненнях щодо зазначених обставин ОСОБА_2 зазначив, що 26.03.2020 року ним було здійснено видачу грошових коштів іншим особам, не тим на ім`я кого вони надійшли. Свої дії ОСОБА_2 пояснює виключно лояльністю до постійних клієнтів, що мають великий оберт товарних грошових цінностей. Будь-якої винагороди за зазначені дії ОСОБА_2 не отримував. Претензій від клієнтів з зазначеного приводу також не надходило. У поясненнях також зазначено, що вони складені власноруч без морального та фізичного впливу. (т. 1, а.с. 100-101)

30 квітня 2020 року на адресу ОСОБА_2 було направлено Повідомлення ТОВ «Пост фінанс» про те, що 30.04.2020 року з ним було розірвано трудовий контракт у зв`язку з втратою довір`я, згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України, та повідомлено про необхідність з`явитися для отримання трудової книжки. (т. 1, а.с. 104)

01 травня 2020 року позивачем було отримано трудову книжку та у розписці зазначено, що він має претензії до роботодавця щодо строку отримання трудової книжки, а також всіх розрахункових документів. Зі звільненням не згоден. (т. 1, а.с. 108)

Із зазначеним звільненням позивач не згоден, вважає, що його було проведено з порушенням норм трудового законодавства, у зв`язку з чим він підлягає поновленню на роботі та з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Так, трудові відносини усіх працівників регулюються Кодексом законів про працю України, зокрема частиною 1 статті 1 вказаного Кодексу передбачено, що Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України).

Розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом, тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 520/7491/16.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП України, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги ст. 148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Звільнення з підстав втрати довір`я (п. 2 ст. 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Виходячи з норм чинного трудового законодавства та судової практики, роботодавцю для звільнення працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, за ст. 41 п. 2 КЗпП України, достатньо вчинення умисно або необережно таких дій, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Згідно із Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань, види економічної діяльності ТОВ «Нова Пей»: 64.19 Інші види грошового посередництва (основний); 64.9 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення).

Пунктом 2.1.17 посадової інструкції начальника ПНФП передбачено, що він підписує прибуткові касові документи та видаткові касові документи відразу після одержання або видачі по них готівки.

Відповідно до Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ТОВ «Пост Фінанс» від 13.02.2018 року, укладеного між ТОВ «Пост Фінанс» та ОСОБА_2 , останній приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. (т. 2, а.с. 49)

Також п. 2.2.20 цієї інструкції передбачено, що при необхідності начальник ПНФП виконує обов`язки старшого касира ПНФП. (т. 1, а.с. 160-162)

Позивач виконував роль касира другорядної каси (здійснював фінансові операції з прийому/видачі грошових коштів) 10.02.2020 року, 20.02.2020 року, 12.03.2020 року, 26.03.2020 року, 02.04.2020 року, 17.04.2020 року, що підтверджується відповідними касовими ордерами про отримання/повернення грошових коштів від/до головного касира:

10.02.2020 року - позивач в ролі касира отримав 1912 грн. відповідно до видаткового касового ордеру (підписаний Позивачем) та повернув 22 602 грн. відповідно до прибуткового касового ордеру №96. Вказані операції зазначені в аркуші касової книги ПНФП за 10.02.2020 року. В цей день Позивач в ролі касира відповідно до реєстру підсумків (з підписом Позивача) провів 109 операцій з прийняття грошових коштів та 44 операції з видачі грошових коштів. (т. 1, а.с. 109-112)

20.02.2020 року - позивач в ролі касира повернув 1759 грн. відповідно до прибуткового касового ордеру №125. Зазначена операція вказана в аркуші касової книги ПНФП за 20.02.2020 року. В цей день Позивач в ролі касира відповідно до реєстру підсумків (з підписом Позивача) провів 22 операції з прийняття грошових коштів та 5 операцій з видачі грошових коштів. (т. 1, а.с. 113-115)

12.03.2020 року - позивач в ролі касира отримав 77 088 грн. відповідно до видаткових касових ордерів (підписані Позивачем) та повернув 11 926,50 грн. відповідно до прибуткового касового ордеру №203. Вказані операції зазначені в аркуші касової книги ПНФП за 12.03.2020 року. В цей день Позивач в ролі касира відповідно до реєстру підсумків (з підписом Позивача) провів 118 операцій з прийняття грошових коштів та 62 операції з видачі грошових коштів. (т. 1, а.с. 116-121)

26.03.2020 року - позивач в ролі касира отримав 171 315 грн. відповідно до видаткових касових ордерів (підписаних Позивачем) та повернув 23 396 грн. відповідно до прибуткового касового ордеру №246. Вказані операції зазначені в аркуші касової книги ПНФП за 26.03.2020 року. В цей день Позивач в ролі касира відповідно до реєстру підсумків (з підписом Позивача) провів 106 операцій з прийняття грошових коштів та 179 операцій з видачі грошових коштів. (т. 1, а.с. 122-128)

02.04.2020 року - позивач в ролі касира отримав 1 333 грн. відповідно до видаткового касового ордеру (підписаний Позивачем) та повернув 6 984 грн. відповідно до прибуткового касового ордеру №266. Вказані операції зазначені в аркуші касової книги ПНФП за 02.04.2020 року. В цей день Позивач в ролі касира відповідно до реєстру підсумків (з підписом Позивача) провів 62 операції з прийняття грошових коштів та 7 операцій з видачі грошових коштів. (т. 1, а.с. 129-132)

17.04.2020 року - позивач в ролі касира отримав 1819 грн. відповідно до видаткового касового ордеру (підписаний Позивачем) та повернув 5 859 грн. відповідно до прибуткового касового ордеру №315. Вказані операції зазначені в аркуші касової книги ПНФП за 17.04.2020 року. В цей день Позивач в ролі касира відповідно до реєстру підсумків (з підписом позивача) провів 31 операцію з прийняття грошових коштів. (т. 1, а.с. 133-136)

Так, судом було достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 10.02.2020 року, 20.02.2020 року, 12.03.2020 року, 26.03.2020 року, 02.04.2020 року, 17.04.2020 року виконував роль касира другорядної каси, що передбачено його посадовою інструкцією.

Відповідно до п. 2.2.1 посадової інструкції начальника ПНФП він зобов`язаний під час виконання своїх службових обов`язків проводити ідентифікацію та верифікацію клієнта.

Відповідно до Інструкції про касове обслуговування клієнтів в пунктах надання фінансових послуг ТОВ «Пост Фінанс» (п.7.2.3.) якщо коштів в касовому ящику РРО достатньо касир:

-Запитує у клієнта документ, що посвідчує особу (відповідно до розділу 9 цієї інструкції)

-Звіряє особу клієнта з даними пред`явленого ним документа

-Перевіряє відповідність даних клієнта в пред`явленому ним документі отримувача переказу (за операцією з повернення переказу з даними відправника у касовому ордері). (т. 2, а.с. 5-30)

Судом було встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 26 березня 2020 року, виконуючи обов`язки касира другорядної каси здійснив видачу грошових коштів без належної ідентифікації та верифікації клієнта. Зазначений факт було підтверджено його письмовими поясненнями та оглянутому в судовому засідання записом з камер відеоспостереження.

Згідно Повідомлення № 2 від 07.05.2019 року ТОВ «Пост Фінанс» біло доведено до відома касових працівників, що при виявленні випадків видачі грошових переказів касирами ПНФП без присутності клієнтів за результатами службового розслідування до винних працівників будуть застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади за ч. 2 ст. 41 КЗпП України «у зв`язку із втратою довір`я». (т. 2, а.с. 4)

Так, на підставі виявленого порушення посадової інструкції за результатами службової перевірки ОСОБА_2 було звільнено із займаної ним посади на підставі наказу № 1088-к від 30 квітня 2020 року на підставі п. 2. ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я.

Отже, судом було достовірно встановлено, що позивач по справі займав посаду, яка безпосередньо пов`язана з обслуговуванням грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо). Своїми діями він допустив порушення посадової інструкції у зв`язку з чим відбулася втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що звільнення позивача за ст. 41 п. 2 КЗпП України є цілком обґрунтованим та законним, у зв`язку із чим, наказ № 1088-к від 30 квітня 2020 року, є таким, що виданий з дотриманням норм чинного законодавства України, оскільки встановлено, що позивач, як касир ПНФП обслуговував грошові цінності, а втрата власника або уповноваженого ним органу до нього довір`я є достатньою підставою для його звільнення.

У зв`язку з тим, що судом не було встановлено підстав для скасування наказу про звільнення позивача з займаної ним посади, то суд не знаходить підстав і для поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем по справі.

Сторони у справі також просили суд вирішити питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 6 та статті 17 Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.

Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Статтею 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, якщо обов`язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що у задоволені позову ОСОБА_2 було відмовлено то витрати пов`язані із розглядом справи залишаються за позивачем по справі.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач по справі, то суд зазначає наступне.

Так, 01 липня 2020 року між ТОВ «Пост Фінанс» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання замовнику правової допомоги в обсязі та на умовах встановлених договором. (т. 2, а.с. 99)

Згідно протоколу узгодження вартості послуг № 3 загальна вартість послуг склала 7 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 вказаного протоколу, сторони домовились, що вартість адвокатських послуг, які зазначені в п. 1 цього протоколу оплачується замовником на підставі рахунку Адвоката та підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг через 10 календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням у вказаній вище справі. (т. 2, а.с. 100)

Згідно акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 31 березня 2021 року замовник прийняв виконані адвокатом послуги на загальну вартість 7 000, 00 грн. (т. 2, а.с. 101)

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 15, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 40, 47, 116, 147, 149, 235 КЗпП України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей» в особі філії № 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Столичне шосе, б. 103, корп. 1, пов. 13, оф. 1304.

Повний текст рішення складено 10.06.2021 року.

Суддя В. В. Труханович