Справа № 307/3609/20
Провадження № 2/307/1684/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Юсип В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів. В позовній заяві представник зазначив, що 14 листопада 2014 року між позивачем та відповідачкою зареєстровано шлюб, від якого в них народився син ОСОБА_4 . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства і вони обоє прийшли до переконання, що їхній шлюб є невдалим, у них різні погляди на життя, по характеру вони один одному не підходять. Примирення і збереження шлюбу вже є неможливим і недоцільним, подальше формальне перебування у шлюбі лише шкодить їхнім інтересам. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені протягом тривалого часу, оскільки з квітня 2016 року сторони проживають окремо, не ведуть спільний побут та не являються сім`єю. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, їхній шлюб існує лише формально. Збереження сім`ї неможливе і суперечить їхнім інтересам, а тому строк для примирення не дасть позитивного результату, а лише негативно відобразиться на їхніх відносинах та негативно буде впливати на кожного з них. З моменту окремого проживання сторін син проживав разом з відповідачкою, про те позивач постійно дбав про матеріальне забезпечення потреб сина, піклувався про здоров`я та його фізичний та моральний розвиток, а також займався його вихованням. Рішенням Тячівського районного суду від 08.05.2018 року було частково задоволено позовну заяву відповідачки про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь грошових коштів у розмірі 1200 гривень на утримання малолітнього сина і до досягнення ним повноліття. Він кожен місяць сплачував кошти на утримання сина з 2018 року по травень 2020 року. Оскільки 23 червня відповідачка повідомила позивача, що їде в Італію і син за час перебування за кордоном буде проживати з ним. Пізніше відповідачка повідомила, що не повернеться після 2 місяців і перебуватиме там не менше 8 місяців. Тому син продовжуватиме проживати з ним протягом невизначеного строку до повернення матері із-за кордону. Представник зазначив, що з того моменту як відповідачка виїхала за кордон син повністю перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою №16, виданою виконкомом Глибокопотіцької сільської ради від 23.11.2020 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває повністю на його утриманні. Також доказом підтвердження факту проживання та перебування на даний час сина на повному утриманні позивача слугує акт обстеження матеріально-побутових умов, складений секретарем Глибокопотіцької сільської ради від 23.11.2020 року, в якому зазначається, що позивач разом з сином проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 та займається вихованням дитини. Наведені вище обставини свідчать про відсутність підстав для подальшого стягнення аліментів на користь відповідачки. Відповідачка молода, працездатна жінка, але ніде офіційно не працює, але зараз перебуває за кордоном на високооплачуваній роботі. Тому, вона буде спроможна сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, щоб мати змогу забезпечити найнеобхідніші його потреби. Таким чином, вважає, що при сплаті відповідачкою аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб укладений 14 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами із 23 червня 2020 року, у зв`язку з перебуванням сина ОСОБА_4 на повному утриманні ОСОБА_1 та стягувати з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і до досягнення ним повноліття.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 листопада 2014 року і від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Позивач також просить звільнити його від сплати аліментів та стягувати аліменти на його користь з відповідачки на утримання сина, так як той проживає з ним та перебуває на його утриманні.

Так, способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно якої, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є зокрема встановлення правовідношення та припинення правовідношення, а також його анулювання.

Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, однією із обставин, яка підлягає доказуванню в даному випадку є те, з ким із батьків проживає дитина на час розгляду справи судом, зокрема з одержувачем аліментів чи із платником.

Оскільки, відповідно до наведених норм СК України, вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти а дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів, але обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до ст. 273 ч. 4 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 травня 2018 року в цивільній справі №307/843/18 вирішено стягувати з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї тисячі двісті гривень щомісячно, починаючи з 02.04.2018 року і до його повноліття.

Довідкою виконкому Солотвинської селищної ради від 23.11.2020 року за №16 та актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного секретарем Глибокопотіцької сільської ради, стверджується, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 23.06.2020 року та перебуває на його повному утриманні.

Таким чином, оскільки неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час, починаючи з 23 червня 2020 року, проживає та перебуває на повному утриманні позивача ОСОБА_1 , суд вважає, що позовні вимоги позивача про його звільнення від сплати аліментів підлягають задоволенню та звільнити, починаючи з 23 червня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Глибокий Потік, Тячівського району, Закарпатської області, від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1200 гривень щомісячно, які стягуються з нього на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 травня 2018 року в цивільній справі №307/843/18.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивача, який ніде не працює, проживає з неповнолітнім сином у батьківському будинку та самий веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідачки.

Разом з цим, суд враховує, що відповідачка має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом 2 грудня 2020 року і до його повноліття, а в решті позову відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідачку.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 200, 209, 223, 247, 263, 265, 273, 430 ЦПК України, ст.ст.24, 56, 80, 104, 105, 110-112, 113, 179-182, 184 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який зареєстровано 14 листопада 2014 року у виконкомі Глибокопотіцької сільської ради Тячівського району, Закарпатській області, актовий запис №54, розірвати.

Звільнити, починаючи з 23 червня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Глибокий Потік, Тячівського району, Закарпатської області, від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1200 гривень щомісячно, які стягуються з нього на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 травня 2018 року в цивільній справі №307/843/18.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Глибокий Потік, Тячівського району, Закарпатської області, аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини, а саме: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.12.2020 року, і до його повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, на користь ОСОБА_1 908 гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п.15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , України, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка та мешканка АДРЕСА_2 , України, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 2 червня 2021 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко