ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року

м.Суми

Справа №592/6006/20

Номер провадження 22-ц/816/109/21, 22-ц/816/110/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М. ,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Якименко Ольги Ігорівни ,

представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» - Гуріної Ганни Вікторівни

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2020 року та додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2020 року, ухвалених у складі судді Литовченка О.В. у м. Суми, повний текст рішення складено 02 листопада 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» про стягнення заборгованості по заробітній платі, кредиторської заборгованості за надану зворотну фінансову допомогу,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» (далі ТОВ «Сумське АТП-15927»), про стягнення заборгованості за договором про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги, заборгованості по заробітній платі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 15 червня 2009 року він перебуває у трудових відносинах із ТОВ «Сумське АТП - 15927» та обіймає посаду заступника директора, що підтверджується копією протоколу учасників ТОВ «Сумське АТП - 15927» від 14 червня 2009 року та копією наказу від 15 червня 2009 року №11-ос про переведення його на посаду заступника директора.

За час перебування його з товариством у трудових відносинах між ним та ТОВ «Сумське АТП - 15927» укладено два договори зворотної фінансової допомоги, а саме: договір про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги від 17 лютого 2012 року, за яким він надав ТОВ «Сумське АТП - 15927» зворотну безпроцентну фінансову допомогу у розмірі 55000,00 грн на строк до 05 лютого 2013 року; договір про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги від 05 березня 2012 року, за яким він надав товариству зворотну безпроцентну фінансову допомогу у розмірі 248000,00 грн на строк до 05 березня 2013 року.

Зазначав, що відповідно до прибуткових касових ордерів по вищевказаним договорам про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги ним в касу товариства внесено 55000,00 грн та 248000,00 грн.

Вказував, що згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів за період з 01 січня 2012 року по 28 грудня 2013 року надано зворотної фінансової допомоги ТОВ «Сумське АТП - 15927» на загальну суму 303000,00 грн. Відповідно до касових книг грошові кошти в сумі 303000,00 грн оприбутковані в касу підприємства в повному обсязі. Відповідно до видаткових касових ордерів та касових книг за період з 01 січня 2012 року по 28 лютого 2013 року йому повернуто фінансову допомогу на загальну суму 10000,00 грн.

Таким чином, за період з 01 січня 2012 року по 28 грудня 2013 року кредиторська заборгованість ТОВ «Сумське АТП - 15927» перед ОСОБА_1 по отриманій зворотній фінансовій допомозі документально підтверджується на суму 293000, 00 грн. ТОВ «Сумське АТП - 15927» виплачено йому кредиторську заборгованість за надану безпроцентну зворотну фінансову допомогу в розмірі 192000,00 грн, отже розмір невиплаченої йому заборгованості становить 101000,00 грн.

Також зазначив, що за період з 01 червня 2018 року по 14 червня 2018 року ТОВ «Сумське АТП - 15927» не виплачено йому заборгованість по заробітній платі у розмірі 2190,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з ТОВ «Сумське АТП-15927» на його користь заборгованість по договору зворотної фінансової допомоги від 05 березня 2012 року у сумі 101000,00 грн та заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2018 року по 14 червня 2018 у сумі 2190,00 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору зворотної фінансової допомоги від 05 березня 2012 року у сумі 101000,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2018 року по 14 червня 2018 року у сумі 2190,00 грн з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1010,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2020 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Якименко О.І. задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 3000 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та додатковим рішенням суду, ТОВ «Сумське АТП-15927» подалоапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції до спірних правовідносин не було застосовано строк позовної давності, оскільки строк позовної давності за договором про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги від 17 лютого 2016 року сплив 05 лютого 2016 року, а за договором від 05 березня 2012 року 05 березня 2016 року, а тому суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки подана ним 25 липня 2014 року заява про визнання вимог кредиторів у справі 920/2214/13, у якій ОСОБА_1 не був позивачем , провадження по якій було припинено, не перериває перебіг строку позовної давності і не розпочинає цей строк з 14 червня 2018 року.

Зазначає, що заборгованість за договором про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги документально не підтверджується належними та допустимими доказами на суму 101000 грн. Вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження його фінансової можливості надати відповідачу, у період часу з 17 лютого 2012 року по 28 березня 2012 року, грошові кошти на суму 303000 грн. Також ОСОБА_1 не надано доказів, що вказана сума коштів вносилась до каси товариства.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно послався на те, що висновком судово-економічної експертизи підтверджується отримання відповідачем за договорами про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги коштів від позивача, які надійшли готівкою до каси, оскільки у матеріалах справи відсутній такий висновок експертизи, а наявний висновок №424 експертного економічного дослідження від 24 квітня 2013 року не може бути належним і допустимим доказом, так як у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що його підготовлено для подання до суду, як це було передбачено на той час чинними нормами ЦПК України.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Сумське АТП-15927»з 29 вересня 2017 року був ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_3 10 червня 2018 року не міг перебувати на посаді директора товариства і бухгалтерська довідка від 10 червня 2018 року, яка складена ОСОБА_3 , не є належним доказом того, що ОСОБА_1 , станом на 10 червня 2018 року, працював на посаді директора та отримував заробітну плату, а також вказана довідка не може враховуватись при розрахунку середньоденної заробітної плати.

Крім того, що відповідача не було повідомлено про судове засідання 02 листопада 2020 року, під час якого розглядалося клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості надавати свої заперечення проти вказаного клопотання.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Якименко О.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника апелянта адвоката Гуріної Г.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника позивача адвоката Якименко О.І., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що з 15 червня 2009 року ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «Сумське АТП 15927» на посаді заступника директора, що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Сумське АТП 15927» від 14 червня 2009 року та наказом №11ос від 15 червня 2009 року (т. 1, а.с. 7, 9).

За час перебування позивача у трудових відносинах з ТОВ «Сумське АТП 15927», 17 лютого 2012 року між ними укладено договір про надання зворотної безпроцентної фінансової, за яким ОСОБА_1 надав товариству зворотну безпроцентну фінансову допомогу у розмірі 55000,00 грн, на строк до 05 лютого 2013 року. 05 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сумське АТП 15927» укладено договір про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги, за яким позивач надав відповідачу зворотну безпроцентну фінансову допомогу у розмірі 248000,00 грн. на строк до 05 березня 2013 року.

Відповідно до прибуткових касових ордерів №151 від 05 березня 2012 року, №165 від 13 березня 2012 року, №196 від 28 березня 2012 року ОСОБА_1 в касу ТОВ «Сумське АТП 15927» за договорами про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги внесено кошти на суму 248000,00 грн. та 55000,00 грн (т. 1, а.с. 62-53).

Внесення коштів також підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №151 від 05 березня 2012 року на суму 70000 грн, №165 від 13 березня 2012 року на суму 160000 грн, №196 від 28 березня 2012 на суму 18000 грн (т. 1, а.с. 104-106).

Згідно з висновком №424 експертного економічного дослідження від 23 квітня 2013 року, складеного судовим експертом сектору судово-економічних досліджень Сумського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса Глущенко С.І. на підставі листа ТОВ «Сумське АТП - 15927» від 21 березня 2013 року, кредиторська заборгованість ТОВ «Сумське АТП - 15927» перед ОСОБА_1 за надану безпроцентну зворотну фінансову допомогу за період з 01 січня 2012 року по 28 лютого 2013 року на суму 293000,00 грн. документально підтверджується (т. 1, а.с. 107-114).

Згідно з бухгалтерською довідкою, підписаної директором ОСОБА_3 та головним бухгалтером ОСОБА_4 , станом на 23 червня 2014 року заборгованість ТОВ «Сумське АТП-15927» перед ОСОБА_1 становить 105356,16 грн (т. 1, а.с. 60).

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 24 червня 2014 року було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Сумське АТП-15927» справа №920/2214/13.

Під час розгляду справи про банкрутство ТОВ «Сумське АТП-15927», 25 липня 2014 року ОСОБА_1 подано заяву про визнання вимог кредитора на загальну суму 105536,16 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25 лютого 2016 року заяву кредитора ОСОБА_1 про визнання вимог кредитора частково задоволено. Визнано ОСОБА_1 кредитором у справі № 920/2214/13 про банкрутство ТОВ «Сумське АТП - 15927» з вимогами в сумі 101000,00 грн., які включено до четвертої черги (т. 1, а.с. 25-28).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2017 року ухвалу Господарського суду Сумської області від 19 вересня 2017 року скасовано. Провадження у справі № 920/2214/13 припинено (т. 1, а.с. 29-37).

Постановою Верховного Суду від 13 червня 2018 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2017 року залишено без змін (т. 1, а.с.38-48).

Згідно з довідкою б/н від 10 червня 2018 року, ОСОБА_1 , станом на 10 червня 2018 року, працював у ТОВ «Сумське АТП-15927» на посаді заступника директора за основним місцем роботи. Посадовий оклад згідно штатного розкладу становив 4600 грн на місяць. Довідка від імені директора ТОВ «Сумське АТП-15927» підписана ОСОБА_3 (а.с. 154).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 ,суд першої інстанції виходив з того, що з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню підтверджена документально заборгованість за договором про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги від 05 березня 2012 року у сумі 101000,00 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2018 року по 14 червня 2018 року у сумі 2190,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Дефініція поняття «поворотна фінансова допомога» наведена у підпункті 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого поворотна фінансова допомога сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

За своєю правовою природою договір про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги є договором позики.

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У частині 1 статті 1049 ЦК України йдеться про те, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як убачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ТОВ «Сумське АТП-15927» 17 лютого 2012 року та 05 березня 2012 року було укладено договори про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги, відповідно до умов яких позивачем надано товариству зворотню безпроцентну фінансову допомогу на загальну суму 303000 грн.

Факт надходження в касу ТОВ «Сумське АТП-15927» грошових коштів за договорами про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги підтверджується належними і допустимими доказами, а саме: прибутковими касовими ордерами, квитанціями до прибуткових касових ордерів, а також висновком експертного економічного дослідження №424 від 23 квітня 2013 року.

Отримавши через касу грошові кошти за договорами про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги, ТОВ «Сумське АТП-15927», тим самим, схвалило вчинені правочини, відтак, в силу вимог частини 1 статті 241 ЦК України набуло цивільні права та обов`язки за вказаними договорами і, відповідно, обов`язок щодо повернення отриманих коштів за договорами про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом, не заслуговують на увагу, оскільки позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за договорами про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги 25 липня 2014 року, подавши заяву про визнання вимог кредитора під час розгляду господарським судом справи про банкрутство ТОВ «Сумське АТП-15927» (справа №920/2214/13), а тому в силу положень ч. 2 ст. 264 ЦК України відбулось переривання перебігу позовної давності (т. 1, а.с. 25).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок експертного дослідження складений на замовлення ТОВ «Сумське АТП-15927» є неналежним та допустимим доказом, оскільки на час його складання 23 квітня 2013 року чинний процесуальний закон не передбачав можливості подання до суду висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи, є безпідставними, оскільки висновок експерта для суду не є обов`язковим та не має наперед встановленого значення. Суд оцінює його, як і інші докази, за своїм внутрішнім переконанням, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження у судовому засіданні, а також у зв`язку з іншими наявними у справі доказами у їх сукупності. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

Судом першої інстанції встановлено, що висновком №424 експертного економічного дослідження від 23 квітня 2014 року підтверджено кредиторську заборгованість відповідача ТОВ «Сумське АТП-15927» перед ОСОБА_1 за надану зворотню фінансову допомогу на суму 293000 грн. Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Сумської області від 25 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано кредитором у справі № 920/2214/13 про банкрутство ТОВ «Сумське АТП - 15927» з вимогами в сумі 101000,00 грн.

Отже за встановлених обставин справи та вимог закону, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами були укладені договори про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги і заборгованість відповідача ТОВ «Сумське АТП-15927» перед позивачем за вказаними договорами на загальну суму 101000 грн є обґрунтованою і документально підтвердженою.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до ТОВ «Сумське АТП-15927», просив стягнути заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2018 року по 14 червня 2018 року у розмірі 2190 грн.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає: право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом ст.ст. 94, 97 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до положень ч.ч. 2-4 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Факт перебування позивача на посаді заступника директора ТОВ «Сумське автотранспортне підприємство 15927» підтверджується наказом № 11-ос від 15 червня 2009 року та Індивідуальними відомостями про застраховану особу за формами ОК-5 та ОК-7 у яких зазначено і розмір заробітної плати позивача у справі ( т.1 а.с.124-130). Доказів звільнення позивача із зазначеної посади відповідачем надано не було.

В той час колегія суддів вважає недостовірним доказом довідку від 10 червня 2018 року відповідно до якої ОСОБА_1 , працював у ТОВ «Сумське АТП-15927» на посаді заступника директора. Посадовий оклад згідно штатного розкладу становив 4600 грн на місяць, оскільки дана довідка підписана від імені директора підприємства ОСОБА_3 в той час, станом на вказану дату останній вже не був директором товариства (т. 1, а.с.154). Дана обставина підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з яких вбачається, що керівником вказаної юридичної особи з 29 вересня 2017 року був ОСОБА_2 ( т.1 а.с.171-174). Також ця обставина підтверджується протоколом зборів учасників Товариства від 29 вересня 2017 року та наказом від 29 вересня 2017 року ( т.2 а.с. 18-20).

Але , незважаючи на це Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» не надано суду належних та допустимих доказів на спростування заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період з 1 червня 2018 року по 14 червня 2018 року на суму 2190,00 грн.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 за період з 01 червня 2018 року по 14 червня 2018 року включно, тобто за 10 робочих днів, у розмірі 2190,00 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства при ухваленні додаткового рішення, так як судом неналежно повідомлений відповідач про судове засідання 02 листопада 2020 року, оскільки у відповідності до положень ст. 270 ЦПК України, суд у разі необхідності може викликати сторони у судове засідання. Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які він планує понести у зв`язку із розглядом справи, проте відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного розрахунку. Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з ТОВ «Сумське АТП-15927» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 3000 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухвалених рішень суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське АТП-15927» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2020 року та додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 04 лютого 2021 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О.Ю.Кононенко

С.С.Ткачук