Справа №642/6922/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Алфьорової І.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду зі вказаним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі не менше 50 % від 70 116 грн. 01 коп..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02.2015 між сторонами був розірваний шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утриманні дитини він не надає, не бере участі у додаткових витратах на їх спільну дитину, у зв`язку із чим позивачка звертається з дійсним позовом до відповідача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.12.2020 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.05.2021 року призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовну заяву.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Суд вислухавши сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02.2015 між сторонами був розірваний шлюб.

Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утриманні дитини він не надає, що підтверджується відповідною довідкою про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідач не бере участі у додаткових витратах на їх спільну дитину.

Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України.

Згідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

В зазначеній нормі закону йдеться про те що обов`язок у батьків брати участь у додаткових витратах виникає лише за умови, якщо ці витрати пов`язані з особливими обставинами, тому особа, яка звертається з вимогами про стягнення додаткових витрат, в порядку статей 10, 60 ЦПК України зобов`язана доводити не тільки факт того, що на дитину були додатково понесені витрати, а й те, що ці витрати були понесені у зв`язку з особливими обставинами, у даному випадку - у зв`язку з хворобою дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Відповідно до наданих товарних чеків на загальну суму 70116,01 грн., оригінали були оглянуті у судовому засіданні, частина яких це витрати на харчування і на одежу, та частини чеків це парк розваг.

Відповідно до п. 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017року (справа №6-1489цс17) звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивачем було надано товарні та фіскальні чеки, видаткові накладні, зі змісту яких вбачається що нею понесені витрати на побутові речі, одяг, іграшки, предмети дозвілля та харчування, відвідування дитячих майданчиків, для неповнолітнього сина.

Однак дані витрати не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України.

Придбання даних речей та послуг не викликано особливими обставинами, розвитком здібностей дитини, та відповідно не є невід`ємною складовою навчального процесу або лікування.

Дані витрати пов`язані із забезпеченням звичайних нормальних умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, суд не може вважати дані письмові документи фактом підтвердження понесення позивачем додаткових витрат на сина, що викликані особливими обставинами.

Позивачем додано до позову квитанцію №Х19984 від 31.08.2019 року, про сплату гуртка «Робототехніка» на загальну суму 1100 грн. ( а.с.80);

Разом з тим позивачем ОСОБА_3 не було надано належних та допустимих письмових доказів які б підтвердили, що ОСОБА_4 відвідує гурток.

При цьому, судом не приймаються до уваги надані позивачкою оригіналів (копій) фіскальних чеків, які підтверджують її витрати на покупку їжі, одягу та інших предметів, які безпосередньо не стосуються розвитку дитини. Суд вважає, що у силу положень статті 185 СК України вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, а є звичайними витратами на дитину, тому відшкодування цих витрат повинно здійснюватися за рахунок аліментів, які відповідач сплачує згідно з рішенням суду.

Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи, що позивачі при пред`явленні позову про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а у задоволенні даного позову відмовлено, суд вважає, що судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 185 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.Г.Пашнєв