Апеляційне провадження № 22-ц/824/6187/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2021 року м. Київ

Унікальний номер 362/540/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого 27 січня 2021 року в приміщенні суду під головуванням судді Лебідь-Гавенко Г.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем було укладено усний договір-підряду згідно якого ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання оформити на користь нього договори про безоплатну оренду належних їй земельних ділянок паїв з кадастровим № :02:001:0011 та № :06:009:0118 на максимально дозволений законодавством термін, а він зобов`язався прийняти та оплатити надану йому послугу шляхом надання ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 6 000 дол. США, що на час подачі позовної заяви становить згідно курсу долара до гривні НБУ 144 553 грн. для викупу ОСОБА_3 будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання усного договору підряду він передав, а відповідач отримала грошові кошти в розмірі 6 000 дол. США та здійснила викуп будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, відповідач до цього часу не виконала взяті зобов`язання по оформленню договорів про безоплатну оренду належаних їй земельних ділянок паїв з кадастровим № :02:001:0011 та № :06:009:0118, кошти також не повернула.

За його заявою Білоцерківським відділом поліції ГУ НП в Київській області було відкрито кримінальне провадження № 0003377 за ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0003377, остання, будучи попереджена слідчим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, дала показання, з якого вбачається, що вона отримала від позивача кошти в розмірі 6 000 дол. США, які в подальшому були витрачені для викупу будинку за адресою: АДРЕСА_1 в якому відповідач проживає і досі, тим самим відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань.

З огляду на що, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 6000 дол. США. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області 27 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства залишив поза увагою допит свідка ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, яка показала, що позивач викупив для неї будинок в АДРЕСА_1 , а взамін ОСОБА_3 дозволила йому користуватися лише однією земельною ділянкою, хоча мала б надати в оренду дві ділянки.

Також поза увагою суду залишився факт того, що між сторонами укладено усний договір підряду, а не договір позики.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказує, що відповідач заперечує укладення між сторонами будь-якого усного договору підряду.

Протокол допиту відповідача у рамках кримінального провадження не є тим доказом, що підтверджує обставин, які не підлягають доказуванню відповідно до ст. 82 ЦПК України. В тому ж протоколі допиту відповідач однозначно заявила, що не брала коштів у позивача та не бачила, чи дійсно позивач проводив розрахунок за будинок.

Укладення договору підряду, як про це зазначає позивач, не породжує у сторін права та обов`язки на укладення у майбутньому договору оренди землі.

Зобов`язання між сторонами могли б виникнути, якщо було б укладено письмовий договір, тим більше сума договору, перевищувала 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з огляду на що відповідно до ст. 208 ЦК України, такий договір мав бути оформлений в письмовій формі.

Не зазначено позивачем і дати укладення договору підряду. Вказане, на думку відповідача, свідчить про уникнення застосування строків позовної давності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.12.2019 року старшим слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області було допитано в якості свідка ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003377 від 08.11.2019 року (а.с. 4-5).

Відповідно до вимоги від 18.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 із вимогою про повернення коштів (а.с.6).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано позовні вимоги у повному обсязі, та такі вимоги не відповідають приписам чинного цивільного законодавства України.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 посилався на те, що між ним та відповідачем виникли правовідносини щодо укладення усного договору підряду відповідно до умов якого ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання оформити на користь ОСОБА_1 договори про безоплатну оренду належаних їй земельних ділянок паїв з кадастровим № :02:001:0011 та № :06:009:0118 на максимально дозволений законодавством термін, а ОСОБА_1 зобов`язався прийняти та оплатити надану йому послугу шляхом надання ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 6 000 дол. США, що на час подачі позовної заяви становить згідно курсу долара до гривні НБУ 144 553 грн. для викупу ОСОБА_3 будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до вимог ст.27, ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більш сторін, спрямована на становлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями509, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно вимог ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо закономця форма для даного виду договорів не вимагалася.

На підставі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона /підрядник/ зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони /замовника/, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Виходячи з положень ч.2 ст.1047 ЦК України, допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ст. 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження зазначених правовідносин та наявність грошового зобов`язання, позивачем ОСОБА_1 суду надано протокол допиту від 27.12.2019 року в якості свідка відповідача ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003377 від 08.11.2019 року.

Розглянувши вказаний протокол в якості доказу вимог позову, апеляційний суд погоджується з оцінкою останнього, яка надана судом першої інстанції та не приймає до уваги вказаний доказ, як належний та допустимий, оскільки в показах ОСОБА_3 відсутнє підтвердження того, що вона отримала грошові коштів в розмірі 6 000 дол. США від ОСОБА_1 з метою оформити на користь ОСОБА_1 договори про безоплатну оренду належаних їй земельних ділянок паїв з кадастровим № :02:001:0011 та № :06:009:0118 на максимально дозволений законодавством термін.

Що ж до доводів апеляційної скарги про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду справи, вони, також, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки не призвели до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою.

Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам поданої до суду першої інстанції позовної заяви, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: