КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року

м. Київ

справа № 939/2186/20

провадження № 22-ц/824/8123/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 02 березня 2021 року у складі судді Міланіч А.М.

за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача 14 892 грн страхового відшкодування моральної шкоди та 134 028 грн страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, встановлених п.п. 27, 2, 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», належних синові загиблої ОСОБА_3 .

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 11 169 грн та на відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, 134 028 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

У лютому 2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 17 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначав, що 15 травня 2020 року між позивачем та АО «Автопоміч» укладено договір №2606 про надання професійної правничої допомоги.

Стверджував, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та становить 17 000 грн, з розрахунку 2 000 грн /година роботи, що підтверджується замовленням від 15 травня 2020 року до договору №2606.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 березня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 15 березня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову про стягнення з товариства на користь позивача 17 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, а також 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем за оскарження ухвали суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки п.1 ч.1 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Звертає увагу суду на те, що позивачем не понесено судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, проте, за розгляд справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 повинен сплатити АО «Автопоміч» 17 000 грн у строки, обумовлені договором.

11 травня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив представника ТДВ «СК ««Ю.ЕС.АЙ» - Коваленко Ю.Ю., в якому останній зазначає, що з вимогами представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не погоджується, оскільки подані ОСОБА_2 документи на підтвердження зазначених витрат, оформлені без додержання норм чинного законодавства України та не дають підстави вважати, що заявлений розмір правничої допомоги реальний та такий, що був фактично сплачений позивачем.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності всіх учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час позивачем не понесено жодних витрат щодо оплати наданих послуг з правничої допомоги.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина восьма, дев`ята статті 139 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що безпосередньо в позовній заяві представником позивача ОСОБА_2 було заявлено про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 30 000 грн.

До позовної заяви представником позивача було долучено заяву, в якій останній просив продовжити строк надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Також до позовної заяви було долучено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №2606 від 15 травня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та АО «Автопоміч» в особі керуючого партнера ОСОБА_4 .

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту послуги по стягненню грошової компенсації за шкоду спричинену клієнту або особам в інтересах яких клієнтом було укладено цей договір за подією, що мала місце 08 травня 2018 року, в результаті якої ОСОБА_3 загинула, в порядку та на умовах, визначених цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити такі послуги.

За змістом пункту 4.1 вказаного договору вартість послуг адвокатського об`єднання та порядок їх сплати передбачено в додатку до цього договору.

Згідно Замовлення на надання професійної правничої допомоги від 15 травня 2020 року (Додаток до договору про надання професійної правничої допомоги №2606 від 15 травня 2020 року), укладеного між АО «Автопоміч» в особі керуючого партнера ОСОБА_4 та ОСОБА_1 через представника ОСОБА_5 , сторонами погоджено обсяг послуг, які має здійснити адвокатське об`єднання, та в пункті 2 замовлення сторонами визначено, що вартість правничої допомоги адвокатського об`єднання, вказаної у пункті 1 цього замовлення, визначається шляхом множення кількості затрачених адвокатським об`єднанням годин на вартість однієї нормо-години роботи, яка становить 2 000 грн.

У справі також міститься довідка, що ОСОБА_2 дійсно перебуває на посаді адвоката АО «Автопоміч» з 12 вересня 2019 року та місцем його постійної роботи є м. Київ, вул. Хрещатик 46-Б, офіс 5; ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Судом установлено, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 11 169 грн та на відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника 134 028 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1 451,97 грн.

18 лютого 2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відшкодування судових витрат, в якій просив поновити строк подання доказі сплати судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_1 17 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

До заяви долучено Додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги №2606 від 15 травня 2020 року про внесення змін до Замовлення на надання професійної правничої допомоги від 15 травня 2020 року, згідно якої сторони вирішили викласти пункт 3 Замовлення в наступній редакції: «Клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг адвокатського об`єднання, визначених пунктом 1 цього Замовлення, у розмірі, вказаному у пункті 2 цього Замовлення, протягом п`яти робочих днів з дня отримання клієнтом та/або його представником грошових коштів в якості відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок смерті ОСОБА_3 ».

Також у матеріалах справи міститься рахунок-фактура від 18 лютого 2021 року на суму 17 000 грн в рахунок оплати професійної правничої допомоги, наданої згідно Замовлення від 15 травня 2020 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 18 лютого 2021 року, в якому наведений детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги.

Враховуючи викладене, представником позивача долучено до матеріалів справи всі необхідні документи для вирішення судом першої інстанції питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи з викладеного, колегія вважає, що висновок суду першої інстанції, що позивачем не понесено жодних витрат щодо оплати наданих послуг з правничої допомоги є помилковим та необґрунтованим, враховуючи те, що вимогами частини восьмої статті 141 ЦПК України передбачено, що судом на підставі поданих сторонами доказів встановлюється розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Отже, відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною на момент вирішення судом питання про розподіл судових витрат, чи тільки має бути сплачено (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 19 травня 2021 року у справі №754/12116/18).

Ураховуючи зазначене, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені норми процесуального права, що є безумовною підставою для скасування ухвали суду відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений права ухвалити додаткове рішення у справі, оскільки вирішення цього питання належить до компетенції суду, що ухвалив рішення по суті спору, тобто у даному випадку Бородянського районного суду Київської області.

Ураховуючи зазначене, інші доводи апеляційної скарги колегією суддів не перевіряються.

При новому розгляді питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суду першої інстанції слід врахувати, що Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» втратив чинність з 15 грудня 2017 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представником позивача заявлено також про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з оскарженням ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку, у розмірі 10 000 грн.

Так, з акту виконаних робіт (наданих послуг) від 15 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 надано правову допомогу на суму 10 000 грн, при цьому адвокатом витрачено на це 5 годин.

До апеляційної скарги долучено рахунок-фактуру від 15 березня 2021 року на суму 10 000 грн в рахунок оплати професійної правничої допомоги.

У відзиві представник відповідача не погодився з вимогами сторони позивача щодо стягнення судових витрат на надання професійної правничої допомоги, зокрема в суді апеляційної інстанції, та зазначив, що враховуючи специфіку роботи АО «Автопоміч», чинна судова практика у аналогічних спорах представнику добре відома і без додаткового аналізу, який зазначено в акті виконаних робіт, як вид наданої послуги. Уважає безпідставними посилання в акті на пункт 3.5 написання клопотання про поновлення строків подання апеляційної скарги на рішення суду, оскільки такого клопотання подано не було. Посилається на те, що пункти 2.5 та 3.7 акту виконаних робіт, якими передбачено встановлення дати отримання оскаржуваного рішення суду клієнтом та збір доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції, є тотожними та не відносяться до жодного з видів правничої допомоги. Власне, як і пункти 3.8 та 3.9 щодо копіювання апеляційної скарги та направлення її до суду.

Колегія суддів уважає доводи сторони відповідача частково обґрунтованими відносно того, що апеляційна скарга була подана з дотриманням встановленого законом терміну та не вимагала подання клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою, а також дій щодо встановлення дати отримання оскаржуваного рішення суду клієнтом та збору доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Таким чином, зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг при підготовці апеляційної скарги, фактично затрачений ним час, враховуючи предмет оскарження, а також заперечення відповідача, колегія доходить висновку про обґрунтованість судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн.

Інші доводи сторони відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, відносно того, що вартість послуг адвоката є неспівмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки жодним чином такі посилання не були підтверджені та належно обґрунтовані, незважаючи на те, що законом вказаний обов`язок прямо покладений на особу, яка ставить під сумнів заявлений розмір таких витрат.

З огляду на викладені обставини, з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 02 березня 2021 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено «08» червня 2021 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик