Номер провадження: 22-ц/813/7511/21
Номер справи місцевого суду: 496/1841/13-ц
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/1841/13-ц

Номер провадження: 22-ц/813/7511/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 ,

- заявник (апелянт) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Дранікова С.М. о 12 годині 16 хвилині 26 січня 2021 року, про відмову у заміні сторони правонаступником,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариств «Дельта Банк» (далі Банк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі - 481 432,76 грн. та судового збору.

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 20.06.2008 року між ТОВ Українським промисловим банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 398-013/ФКВІП, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 40 000 доларів США, з розрахунку 12,5% річних за весь час фактичного користування кредитом, на строк - з 20.06.2008 року по 14.06.2013 року. Також, між ТОВ Українським промисловим банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були укладені окремо з кожним договори поруки, відповідно до яких вони зобов`язалися відповідати за вищенаведеним кредитним договором разом з ОСОБА_1 .. Позичальником умови договору кредиту не виконуються, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі - 481 432,76 грн.. Згідно договору від 30.06.2010 року ТОВ УкрПромБанк передав своє право вимоги за вищевказаним договором кредиту ПАТ Дельта Банк (Т. 1, а. с. 3 - 6).

2.2 Короткий зміст судових рішень у справі

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05 грудня 2014 року у задоволенні вищевказаної позовної заяви Публічного акціонерного товариства Дельта Банк було відмовлено в повному обсязі (Т. 1, а. с. 107 - 108).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.04.2015 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 5 грудня 2014 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ПАТ ДельтаБанк борг у розмірі 481 432 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 на користь ПАТ ДельтаБанк судові витрати по справі по 860 грн. з кожного (Т. 1, а. с. 164 - 166).

2.3 Короткий зміст заяви про заміну сторони правонаступником

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» звернулось до Біляївського районного суду Одеської області із заявою, в якій просить замінити сторону у справі №496/1841/13-ц, а саме - стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс».

Вказана заява обґрунтована тим, що 24 червня 2020 року проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-06-12-000019-b за лотом №GL3N218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитним договорами, які укладались з фізичними особами: 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитним договором, що забезпечені іншою заставою та 4 беззаставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-l2-000019-b.

21 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236.

За змістом пункту 1 цього Договору Банк відступає Новому кредитору належні Банку права вимоги до Боржників зазначених у Додатку № 1 Договору, в тому числі, права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами іпотеки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

На виконання умов Договору ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Дельта Банк» кошти у розмірі - 15 186 587,48 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 166 від 16.07.2020 року.

За змістом пункту 53 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 398-013/ФКВІП-08 від 20 червня 2008 року, іпотечним договором від 20.06.2008 року, ОСОБА_3 , за договором порука N398-013/ZФПОР1-08 від 20.06.2008 року, ОСОБА_5 , за договором поруки N398-013/ZФПОР2-08 від 20.06.2008 року та ОСОБА_6 за договором поруки № N398-013/ZФПОР3-08 від 20.06.2008 року.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним, іпотечним договором, договорами поруки, що зазначені вище, а ТОВ «Консталт Солюшенс» набуло всіх прав кредитора за основними договорами (Т. 2, а. с. 178 - 179).

2.4 Короткий зміст ухвали про відмову у заміні сторони правонаступником у справі

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26.01.2021 року відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником.

Ухвала мотивована тим, що постанова приватного виконавця Хлєбникова О.В. про закінчення виконавчого провадження від 30.10.2018 року набрала законної сили, не оскаржувалася. Тобто, на момент звернення заявника до суду виконавче провадження по виконанню рішення суду № 496/1841/13-ц закінчено (Т. 2, а. с. 260 - 262).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26.01.2021 року. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржену ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковим є висновки суду в частині відмови у заміні сторони її правонаступником по цивільній справі №496/1841/13-ц у відношенні ОСОБА_6 ; 2) в ухвалі суду першої інстанції відсутні посилання в частині відмови у задоволенні заяви у відношенні до інших боржників, а саме - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо яких відкриті виконавчі провадження; 3) ПАТ «Дельта Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним, іпотечним договором, договорами поруки, а ТОВ «Консталт Солюшенс» набуло всіх прав кредитора за основними договорами (Т. 3, а. с. 4 - 8).

2.7 Узагальнені доводи відповідачів в апеляційному суді

У письмових поясненнях, які за своєю природою є відзивом на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» залишити без задоволення. Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26.01.2021 року залишити без змін.

ОСОБА_4 посилається на те, що апелянт не надав відповідних доказів щодо наявності інших виконавчих проваджень. Зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження виходить, що воно закінчено відносно усіх боржників. Тому, відсутні підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.04.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року залишено без руху (Т. 3, а. с. 14).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтами подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (Т. 3, а. с. 16).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.04.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року (Т. 3, а. с. 20).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.04.2021 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено апеляційну скаргу до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 21).

26.05.2021 року від ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні адвокат Шевцов А.А., діючий від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_6 та адвокат Достаєвський Д.М. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які взяли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.12.2014 року відмовлено у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.04.2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05.12.2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

20.07.2015 року за заявою стягувача Біляївським районним судом Одеської області було видано виконавчі листи.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.04.2016 року визнано виконавчий лист №496/1841/2013 виданий 20.07.2015 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 482 292,00 грн. таким, що не підлягає виконанню повністю.

30.10.2018 року приватним виконавцем Хлєбниковим О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_4 .

У відношенні ОСОБА_1 перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист №496/1841/2013, виданий Біляївським районним судом Одеської області 20 липня 2015 року у виконавчому провадженні №59444130.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. від 22.01.2021 року було зупинено вчинення виконавчих дій.

У відношенні ОСОБА_3 перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист №496/1841/2013, виданий Біляївським районним судом Одеської області 20 липня 2015 року у виконавчому провадженні №59893312.

У відношенні ОСОБА_2 перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист №496/1841/2013, виданий Біляївським районним судом Одеської області 20 липня 2015 року у виконавчому провадженні №50270167.

24 червня 2020 року проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-06-12-000019-b за лотом №GL3N218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитним договорами, які укладались з фізичними особами: 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитним договором, що забезпечені іншою заставою та 4 беззаставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-l2-000019-b.

21 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236.

За змістом пункту 1 цього Договору Банк відступає Новому кредитору належні Банку права вимоги до Боржників зазначених у Додатку № 1 Договору, в тому числі, права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами іпотеки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

На виконання умов Договору, ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Дельта Банк» кошти у розмірі 15 186 587,48 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 166 від 16.07.2020 року.

За змістом пункту 53 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги віл 21.07.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 398-013/ФКВІП-08 від 20 червня 2008 року, іпотечним договором від 20.06.2008 року, ОСОБА_3 , за договором порука N398-013/ZФПОР1-08 від 20.06.2008 року, ОСОБА_5 , за договором поруки N398-013/ZФПОР2-08 від 20.06.2008 року та ОСОБА_6 за договором поруки № N398-013/ZФПОР3-08 від 20.06.2008 року.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

На думку суду, приписи ст. 442 ЦПК України прямо не вказують правило поведінки, а саме - замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні, або за інших обставин.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішення суду про визнання недійсним договору відступлення права вимоги відсутнє.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви про заміну сторони стягувача його правонаступником.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття/відхилення аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта щодо помилкових висновків суду в частині відмови у заміні сторони її правонаступником у відношенні ОСОБА_6 колегія суддів приймає, з огляду на наступне.

З ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 04.04.2016 року у справі №496/1841/13-ц вбачається, що при видачі виконавчого документа на ім`я боржника ОСОБА_6 була допущена технічна помилка, а саме - у виконавчому листі прізвище боржника відмінне від прізвища вказаного в рішенні суду та була зазначена об`єднана сума стягнення, на підстави чого виконавчий лист було визнано таким, що не підлягає виконанню.

За змістом частини 1 ст. 432 ЦПК України лише за заявою стягувана або боржника суд, який видав виконавчий лист, може виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Тобто, зазначена стаття визначає зміст виконавчого листа про виконання судового рішення, а також порядок виправлення судом помилки, допущеної при оформленні або видачі виконавчого листа, та усунення наслідків такої помилки.

Відповідно до частини 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

а) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання;

б) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

У випадку визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд не позбавлений процесуальної можливості видати новий виконавчий лист, який би відповідав у даному випадку резолютивній частині рішення суду апеляційної інстанції.

Вище наведене узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 20.02.2019року у справі № 2-4671/11, провадження № 61-45337 св18.

Факт допущення технічної помилки не скасовує рішення Апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2015 року, оскільки обов`язок боржника за ним існує і цей обов`язок не припинено добровільним виконанням.

Таким чином, враховуючи, що виданий виконавчий лист, виданий відповідно до рішення суду, яке на момент його видачі набрало законної сили, тобто виданий не помилково та обов`язок боржника за ним існує і цей обов`язок не припинено добровільним виконанням.

Доводи апелянта, щодо інших боржників, а саме - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо яких відкриті виконавчі провадження, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у відношенні ОСОБА_1 на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №496/1841/2013, виданий Біляївським районним судом Одеської області 20 липня 2015 року у виконавчому провадженні №59444130.

У відношенні ОСОБА_3 на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №496/1841/2013, виданий Біляївським районним судом Одеської області 20 липня 2015 року у виконавчому провадженні №59893312.

У відношенні ОСОБА_2 на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №496/1841/2013, виданий Біляївським районним судом Одеської області 20 липня 2015 року у виконавчому провадженні №50270167.

Відмова у заміні сторони її правонаступником по справі у подальшому унеможливлює звернення ТОВ «Консалт Солюшенс» до органів виконавчої служби із заявою про заміну сторони стягувача, що є перешкодою в завершенні судового провадження та реалізації громадянином його "права на суд", гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, то зазначене судове рішення перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 24.06.2015 року по справі № 6-608цс15, від 23.11.2016 року по справі № 6-1954цс16, від 13.04.2016 року по справі № 6-599цс16 та від 22.03.2017 року по справі № 755/6665/15- ц.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 29 грудня 1976 р. №11 "Про судове рішення" зазначив, що мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку та оцінку всіх доказів, а також розрахунки, з яких виходив суд при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні й відхиляючи інші докази, суд має обґрунтувати це в своєму рішенні.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо доводів апелянта про те, що ПАТ «Дельта Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним, іпотечним договором, договорами поруки, а ТОВ «Консталт Солюшенс» набуло всіх прав кредитора за основними договорами, слід зауважити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24 червня 2020 року проведено електронний аукціон №UA-EA-2020-06-12-000019-b за лотом №GL3N218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитним договорами, які укладались з фізичними особами: 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитним договором, що забезпечені іншою заставою та 4 беззаставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-l2-000019-b.

21 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», укладено договір № 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі № 236.

За змістом пункту 1 цього Договору Банк відступає Новому кредитору належні Банку права вимоги до Боржників зазначених у Додатку № 1 Договору, в тому числі, права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами іпотеки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

На виконання умов Договору, ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «Дельта Банк» кошти у розмірі 15 186 587,48 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 166 від 16.07.2020 року.

За змістом пункту 53 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги віл 21.07.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 398-013/ФКВІП-08 від 20 червня 2008 року, іпотечним договором від 20.06.2008 року, ОСОБА_3 , за договором порука N398-013/ZФПОР1-08 від 20.06.2008 року, ОСОБА_5 , за договором поруки N398-013/ZФПОР2-08 від 20.06.2008 року та ОСОБА_6 за договором поруки № N398-013/ZФПОР3-08 від 20.06.2008 року.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

За правилами, передбаченими ст. ст. 510, 512, 513, 514, 515, 516 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншої особою внаслідок, зокрема, передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодекс) України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах. шо існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положенням частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником..

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Стаття 129 Конституції України та ст. 18 ЦПК України регламентують, що судове рішення є обов`язковим до виконання для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу стягувача.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним, іпотечним договором, договорами поруки, що зазначені вище, а ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло всіх прав кредитора за основними договорами.

Доводи та вимоги апелянта про направлення справи для продовження розгляду справи до суду є першої інстанції є неспроможними, оскільки суперечать положенням ст. 379 ЦПК України.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Окремо слід зауважити, що вимоги апеляційної Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є не спроможними, оскільки вони не узгоджуються зі ст. 379 ЦПК України, так як ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року не є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про заміну сторони її правонаступником за вищевикладеного обґрунтування.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 55, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року про відмову у заміні сторони правонаступником скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони її правонаступником задовольнити.

Замінити сторону стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (Україна, 65048, Одеська область, м. Одеса, вул. Пушкінська, будинок 36, офіс 308, ) у справі №496/1841/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 14 червня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: А. П. Заїкін

О. В. Князюк

С. О. Погорєлова