Справа № 162/233/21
Провадження № 2/162/114/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

08 червня 2021 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судового засідання Будько І.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, його поділ шляхом припинення права спільної сумісної власності на майно і стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Любешівського районного суду Волинської області перебуває дана цивільна справа.

08.06.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові клопотання про забезпечення судових витрат, залишення позовної заяви без руху, поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову та зустрічна позовна заява.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача подані клопотання підтримали та просили їх задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши подані клопотання та зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами, дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч.4 ст. 135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: 1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або 2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Подання завідомо безпідставного позову означає, що позивач завчасно усвідомлював безпідставність свого позову та всупереч інтересам правосуддя, а також завдання цивільного судочинства, звернувся з таким позовом.

Основною ознакою подання завідомо безпідставного позову є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій тощо.

Про цілеспрямований характер зловживання своїми процесуальними правами, а також завчасне усвідомлення безпідставності позову можуть свідчити дії позивача, які за своєю суттю та наслідками суперечать одна одній.

При цьому норми ЦПК України не містять критеріїв визначення завідомо безпідставного позову, а однозначно встановити, що позов є свідомо безпідставним, суд не може виключно на підставі внутрішнього переконання.

Отже, це оціночне поняття, яке в межах змагального процесу має досліджуватися судом, виходячи з доводів сторін та зібраних доказів.

Представник відповідача посилається у клопотанні на те, що позов має ознаки завідомо безпідставного, оскільки позивач не надав жодного доказу приналежності спірного майна відповідачу, а також сплатив мінімальний розмір судового збору, не зважаючи на кількість заявлених позовних вимог.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, на думку суду, сторона вільна у виборі доказів, які вона подає на підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, суд згідно із ст.264 ЦПК України вирішує під час ухвалення рішення, шляхом оцінки відповідно до ст.89 цього Кодексу наданих доказів з огляду на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вказане вважаю, що підстави забезпечення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, на даний час відсутні, тому в задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху суд зазначає наступне. Дане клопотання мотивоване тим, що позивач, об`єднавши вимогу немайнового характеру з трьома вимогами майнового характеру, сплатив судовий збір не в повному обсязі. Заявлені позивачем позовні вимоги носять майновий характер, оскільки пов`язані з підтвердженням права на майно, яке підлягає грошовій оцінці. Немайновими вимогами є вимоги про захист права або інтересу, об`єктом якого виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Оскільки на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну позивачу не виявилось можливим (з приводу чого в позові міститься обґрунтування), останній сплатив суму судового збору в розмірі 908 гривень. Проте, у зв`язку з відсутністю оцінки майна, при відкритті провадження суд виходив з того, дана обставина не позбавляє суд можливості достягнути суму судового збору на підставі ст. 176 ЦПК України. Відтак, підстави для залишення позовної заяви відсутні, тому у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно із ч. 1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Враховуючи, що наведені відповідачем причини пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову є поважними, суд вважає за необхідне поновити строк на подання відзиву та прийняти його, а також поновити строк на подання зустрічного позову та з огляду на те, що зустрічна позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175-177, 194 ЦПК України, позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, суд приймає зустрічну позовну заяву до розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом.

Разом з тим, оскільки відзив не був направлений позивачу, суд вважає за необхідне розгляд даної справи відкласти та надати останньому строк для подачі відповіді на відзив та відзиву на зустрічний позов.

Керуючись ст. ст. 120, 127, 135, 175-177, 191, 193, 197 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про забезпечення судових витрат відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху відмовити.

Клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову - задовольнити.

Поновити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову.

Прийняти відзив ОСОБА_1 на позовну заяву ОСОБА_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю прийняти до спільного розгляду із первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, його поділ шляхом припинення права спільної сумісної власності на майно і стягнення грошової компенсації.

Копію ухвали вручити учасникам справи, а позивачу за первісним позовом також копію відзиву та зустрічної позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 встановити п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на зустрічну позовну заяву та відповіді на відзив за первісним позовом з одночасним надісланням їх копій іншим учасникам справи.

Позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 встановити п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив за первинним позовом та відзиву за зустрічним позовом для подання заперечення та відповіді на відзив відповідно з одночасним надісланням їх копій іншим учасникам справи.

У підготовчому судовому засіданні у справі оголосити перерву до 14 год 30 хв 19 липня 2021 року з викликом сторін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області О.В. Цибень