ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/860/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мевші Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог і процесуальні дії суду першої інстанції

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі ПАТ «СК «Євроінс Україна») про відшкодування шкоди.

ОСОБА_2 зазначила, що 19 червня 2018 року ОСОБА_3 , керуючи фургоном «Фотон BJ1043V8JE6-4» реєстраційний номер НОМЕР_1 на території продовольчого ринку ТОВ ТСЦ «Кооператор» по вул. Соборній, 11, у м. Хмельницькому, не дотримався правил дорожнього руху та вчинив наїзд задньою частиною фургона на неї. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком Хмельницького апеляційного суду від 10 червня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування №АМ/0019869. Позивачка лікувалася та понесла витрати на придбання лікарських засобів у розмірі 68 429 грн 60 коп. ПАТ «СК «Євроінс Україна» виплатило позивачці 38 749 грн 96 коп. страхового відшкодування, решта майнової шкоди у розмірі 29 679 грн 64 коп. залишається невідшкодованою.

Крім того, позивачці завдано моральної шкоди. Внаслідок ушкодження здоров`я вона відчуває фізичний біль, перенесла декілька операцій, потребує продовження лікування та реабілітації, змінився спосіб її життя. Часткове відшкодування ПАТ «СК «Євроінс Україна» майнової шкоди через понад рік після настання страхового випадку позбавило позивачку своєчасного лікування та належного відновлення втраченого здоров`я. Позивачка оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

За таких обставин ОСОБА_2 просила суд стягнути на свою користь: з ОСОБА_3 100 000 грн моральної шкоди; з ПАТ «СК «Євроінс Україна» 29 679 грн 64 коп. майнової шкоди та 100 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 1 947 грн 23 коп. моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 218 грн 90 коп. судового збору.

Стягнуто з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на користь держави 42 грн 62 коп. судового збору.

Суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПАТ «СК «Євроінс Україна». Згідно страхового акту №18463/19 від 11 жовтня 2019 року вартість лікування потерпілої склала 38 944 грн 68 коп. Оскільки ПАТ «СК «Євроінс Україна» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у такому розмірі, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про інші витрати позивачки на лікування, то позов про відшкодування майнової шкоди не підлягає задоволенню. В результаті ушкодження здоров`я ОСОБА_2 відчувала фізичний біль і зазнала душевних страждань, а тому ПАТ «СК «Євроінс Україна» має відшкодувати їй 1 947 грн 23 коп. моральної шкоди, розмір якої розраховується як 5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (38 944 грн 68 коп.). У свою чергу, враховуючи добросовісну поведінку ОСОБА_3 після вчинення злочину та добровільне відшкодування ним витрат на лікування потерпілої, з нього на користь ОСОБА_2 слід стягнути 10 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати (змінити) рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 зазнала ушкодження здоров`я, тривалий час лікувалася та понесла витрати на лікування, відчувала фізичний біль, визнана особою з інвалідністю ІІ групи, потребує реабілітації та відновлення здоров`я. Неправомірними діями відповідачів їй завдано 29 679 грн 64 коп. майнової шкоди та 200 000 грн моральної шкоди, натомість, суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та безпідставно зменшив розмір шкоди.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 і ПАТ «СК «Євроінс Україна» не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, і не дотримався положень ст. 23 ЦК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру стягуваних із ОСОБА_3 моральної шкоди та судового збору слід змінити.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_4 є власником, а ОСОБА_3 володільцем автомобіля «Фотон BJ1043V8JE6-4» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

11 вересня 2017 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_5 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АМ/0019869), за умовами якого ПАТ «СК «Євроінс Україна» застрахувало відповідальність володільця автомобіля «Фотон BJ1043V8JE6-4» реєстраційний номер НОМЕР_1 на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди на строк з 11 вересня 2017 року до 10 вересня 2018 року включно. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 200 000 грн; за шкоду, заподіяну майну, 100 000 грн (франшиза 1 000 грн).

19 червня 2018 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Фотон BJ1043V8JE6-4» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись заднім ходом на території продовольчого ринку ТОВ ТСЦ «Кооператор» по вул. Соборній, 11, у м. Хмельницькому, на порушення пп.пп. «б», «д» п. 2.3, п.п. 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, проявив неуважність, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, створив небезпеку для інших учасників руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд задньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_2 .

В результаті наїзду ОСОБА_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент спричинення, та тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2019 року, переглянутим у частині призначеного покарання вироком Хмельницького апеляційного суду від 10 червня 2019 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

3 червня 2019 року ОСОБА_2 через адвоката Подворного І.Г. повідомила ПАТ «СК «Євроінс Україна» про дорожньо-транспортну пригоду.

22 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою про страхове відшкодування.

Згідно страхового акту №18463/19 від 11 жовтня 2019 року витрати на лікування ОСОБА_2 склали 38 944 грн 68 коп.

Платіжним дорученням №6022 від 11 жовтня 2019 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» виплатило ОСОБА_2 38 944 грн 68 коп. страхового відшкодування.

а) щодо підстав відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, та виплати страхового відшкодування

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Із положень ст. 3 Закону №1961-ІV слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом №1961-ІV.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 , внаслідок чого потерпілій ОСОБА_2 завдано шкоди.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна», то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що це товариство зобов`язане виплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування у межах страхової суми. Водночас, ОСОБА_3 має відшкодувати позивачці різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

б) щодо майнової та моральної шкоди та її розміру

Застосовані норми права

Статтею 23 Закону №1961-ІV встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-ІV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

В силу ст. 26-1 Закону №1961-ІV страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що особа, якій завдано збитків ушкодженням здоров`я, має право на відшкодування понесених нею витрат на лікування та завданої їй моральної шкоди.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого, а також їх розмір і необхідність здійснення повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. Такими доказами можуть бути довідки медичних закладів і висновок судово-медичного експерта.

У разі завдання шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на лікування в межах страхової суми.

Потерпілому відшкодовується моральна шкода, завдана внаслідок ушкодження здоров`я. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування №18463/19 від 16 вересня 2019 року (а.с. 56) і страхового акту №18463/19 від 11 жовтня 2019 року (а.с. 55) витрати на лікування ОСОБА_2 склали 38 944 грн 68 коп. ПАТ «СК «Євроінс Україна» відшкодувало ОСОБА_2 ці витрати.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про понесення ОСОБА_2 інших витрат на лікування.

Товарні та фіскальні чеки, рахунки і повідомлення (а.с. 6-23) достовірно не вказують на проведення цих розрахунків ОСОБА_2 та понесення нею витрат на лікування, пов`язаного з настанням страхового випадку. Відсутні достатні дані про те, що вказані витрати знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, під час якої ОСОБА_2 зазнала ушкодження здоров`я.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позов ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Зібрані докази вказують на те, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 завдано моральної шкоди.

Натомість, визначаючи розмір грошового відшкодування, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої, внаслідок чого визначений ним розмір моральної шкоди є заниженим.

Так, під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 зазнала тяжкої травми, тривалий час лікувалася, відчувала фізичний біль і не могла пересуватися. У зв`язку з ушкодженням здоров`я ОСОБА_2 визнана особою з інвалідністю ІІ групи, продовжує лікуватися та терпить незручності до теперішнього часу. Внаслідок каліцтва змінився спосіб життя ОСОБА_2 , погіршились її стосунки з оточуючими, позивачка докладає додаткових зусиль для реалізації своїх здібностей.

На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди слід визначити в сумі 80 000 грн. Цей розмір не може бути поставлений у залежність від відшкодування потерпілій майнової шкоди.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до ст. 26-1 Закону №1961-ІV ПАТ «СК «Євроінс Україна» має відшкодувати ОСОБА_2 1 947 грн 23 коп. моральної шкоди (38944,68х5%).

Отже, в силу ст. 1194 ЦК України з ОСОБА_3 на користь позивачки підлягає стягненню решта відшкодування у розмірі 78 052 грн 77 коп. (80000-1947,23). В цій частині рішення суду першої інстанції слід змінити.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував норми чинного законодавства та неправильно визначив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 , а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З огляду на викладене, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 78 052 грн 77 коп. моральної шкоди.

Решта позовних вимог вирішена судом першої інстанції з дотриманням вимог закону.

Щодо судового збору

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових втрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Позов ОСОБА_2 заявлено з ціною 229 679 грн 64 коп. і задоволено щодо ОСОБА_3 на 78 052 грн 77 коп., а тому з останнього на користь держави слід стягнути 780 грн 53 коп. судового збору за подання позовної заяви (78052,77х1%).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена на суму 68 052 грн 77 коп. (78052,77-10000), то з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути 1 020 грн 79 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (68052,77х1%х150%).

Всього з ОСОБА_3 у дохід держави підлягає стягненню 1 801 грн 32 коп. судового збору (780,53+1020,79).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року в частині розміру присуджених з ОСОБА_3 моральної шкоди та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 78 052 гривні 77 копійок моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави (одержувач: Головне Управління Казначейства у місті Хмельницькому/ Хмельницький МТГ (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, р/р UA0022775, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) 1 801 гривню 32 копійки судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Чевилюк З.А.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 32