КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/15360/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8149/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Дубас Т.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року (справа № 369/8752/16-ц) на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку і доходу на аліменти у розмірі 1/6 частину з усіх видів його заробітку і доходу, щомісяця починаючи з моменту подачі позовної про зменшення розміру аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначив, що шлюб з відповідачем було розірвано 11 жовтня 2016 року за рішенням Києво-Святошинського районного суду. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, позивач 23 серпня 2018 року одружився з ОСОБА_4 та у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З новою сім'єю проживають у найманій квартирі, власного житла не мають, та відповідно сплачують кошти за оренду житла та комунальні послуги близько 3000-3500 грн. Крім того, у нього на утриманні знаходиться донька від першого шлюбу ОСОБА_3 , якій він сплачує аліменти в сумі 1940 грн., син від другого шлюбу ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_4 , яка в даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку. Зазначав, що визначений рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року розмір аліментів призводить його до скрутного матеріального становища, тому просив зменшити їх розмір (а.с. 2-3).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у задоволенні вказаного позову відмовлено (а.с. 54-58).

Не погодившись з рішенням районного суду, 01 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити (а.с. 60-63).

В апеляційній скарзі зазначав, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом проігноровані його доводи щодо зменшення розміру аліментів та скрутне матеріальне становище. Звертав увагу на те, що не має цінного рухомого майна та житла у власності, не має фінансових збережень та є безробітним, тому висновки суду про відмову у позові є помилковими. Крім того, суд першої інстанції не повідомив належним чином його та представника про розгляд справи, тому вони були відсутні у судовому засіданні та про ухвалене рішення дізналися лише 03 березня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23 вересня 2016 року (справа № 369/8752/16-ц).

15 березня 2019 року постановою державного виконавця Тетіївського РДВС ГТУЮ у Київській області Шевченко Т.Ю. відкрито виконавче провадження № 57262991 за виконавчим листом № 369/8752/16-ц, виданим 17 вересня 2018 року на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року (а.с. 6).

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він на теперішній час безробітний, має на утриманні дружину, яка перебуває у декретній відпустці, та малолітнього сина, що вони проживають у найманій квартирі та має скрутне матеріальне становище.

Так, 23 серпня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 234 (а.с. 7).

Від цього шлюбу у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 (а.с. 8).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року, виданої Приватним підприємством «А.Т.Н.» загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01 травня 2019 року по 31 жовтня 2019 року без урахування аліментів становить 25 982,22 грн., тобто по 4 340 грн. кожного місяця (а.с. 9).

До суду не надано позивачем доказів, що він втратив роботу та перебуває на обліку в центрі зайнятості.

До суду апеляційної інстанції апелянт подав копію трудової книжки ОСОБА_4 (дружини) та договір найму житла від 30 грудня 2020 року, укладений ОСОБА_4 (а.с. 67-68, 71).

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянт ОСОБА_1 є позивачем у справі, тому мав об`єктивну можливість подати докази до позовної заяви або в суді першої інстанції. Оскільки апелянт не навів поважних причин не подання цих доказів до районного суду, які були додані ним до апеляційної скарги, тому колегія суддів не прийняла їх до уваги.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.ст. 182, 184 СК України, роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідні роз`яснення містяться і пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 має сплачувати аліменти на дитину - 1/4 частину всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 23 вересня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи вищезазначене та розмір аліментів, який наразі сплачує позивач, що становить 1/4 частину всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у визначеному Законом мінімальному розмірі аліментів, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягають з огляду на необхідність забезпечення інтересів дитини та її гармонійного розвитку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав задоволення позову.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апелянта щодо неналежного повідомлення про розгляд справи.

Так, ухвалою районного суду від 28 листопада 2019 року призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, а відтак суд мав дотримуватись положень ЦПК України, зокрема щодо належного сповіщення осіб, які беруть участь у справі (а.с. 14-15).

При цьому, суд першої інстанції відкладав розгляд справи за клопотанням представника позивача - адвоката Власенко В.М., у т.ч. на 14 жовтня і 26 жовтня 2020 року (а.с. 44-51).

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2020 року у призначене судове засідання сторони не з`явилися, про що секретарем складено довідку, проте, у матеріалах справи відсутні докази, що районним судом вживались будь-які заходи щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі про наступне судове засідання 25 листопада 2020 року, коли було ухвалено оскаржуване рішення (а.с. 52-53).

Одним із доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначено, що він та його представник - адвокат Власенко В.М. не були належним чином сповіщені про розгляд справи судом 25 листопада 2020 року, коли було ухвалено оскаржуване рішення.

Такі доводи апелянта підтверджуються матеріалами справи, які надійшли до апеляційного суду, зокрема, відсутністю доказів направлення судом повісток (вжиттям інших заходів сповіщення, передбачених ст. 128 ЦПК України) та отримання повідомлень сторонами (а.с. 52-54).

Таким чином, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання суду, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 листопада 2020 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова