Провадження № 2-з/761/169/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

за участі секретаря: Валової Д.С.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),

предмет позову: стягнення коштів,

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №761/39235/20, за позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення коштів.

Предметом позову є стягнення 130000 доларів США згідно договору позики.

Заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме на:

квартиру, загальною площею 99.5 кв.м., житловою площею 53.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

гаражний бокс за номером АДРЕСА_4 ;

квартиру, загальною площею 70.7 кв.м., житловою площею 41.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1/2 частку квартири, загальною площею 78.60 кв.м., житловою площею 55.70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

земельну ділянку, кадастровий номер :01:028:0124, площею 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14;

житловий будинок, загальною площею 142,39 кв.м., житловою площею 53.46 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14;

квартиру, загальною площею 73.4 кв.м., житловою площею 29.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Вивчивши матеріали заяви, суд звертає увагу на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що ОСОБА_2 почав здійснювати продаж свого нерухомого майна, про що свідчить оголошення щодо продажу квартири та гаражного боксу, розміщені на сайті оголошень за посиланням: http://olx.ua/.

Заявник стверджує про те, що реалізація майна спрямована на ухилення від повернення позики, у зв`язку із чим звернувся із заявою про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення 130000 доларів США згідно договору позики.

Разом з цим, у заяві про забезпечення позову заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_2 , при цьому посилається на наявність ризику щодо відчуження квартири та гаражного бокса, що підтверджується оголошенням, розміщеним на сайті безкоштовних оголошень за посиланням: http://olx.ua/.

З наданих заявником паперових копій електронних доказів, а саме - роздруківок, вбачається, що користувачем ОСОБА_2 у грудні 2020 року було розміщено оголошення про продаж трьохкімнатної квартири загальною площею 99.5 кв.м. по АДРЕСА_9 . Для зворотного зв`язку користувачем було зазначено номер мобільного телефону НОМЕР_3 .

Крім цього, заявником надано роздруківку іншого оголошення, розміщеного в грудні 2020 року користувачем ОСОБА_2 , про продаж гаражу, розміщеного в АДРЕСА_10

Відповідно до ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України, учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Отже, приписами ст. 100 ЦПК України передбачено, що документи (в тому числі докази) можуть подаватися до суду в електронній або паперовій формі. При цьому в першому випадку такі документи скріплюються електронним цифровим підписом, у другому - власноручним підписом учасника справи (його представника).

Заявник, який подав копію електронного доказу, засвідчивши її справжність власноручним підписом, не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Крім цього, суд позбавлений можливості ідентифікувати особу, яка створила відповідні публікації на сайті безкоштовних оголошень в мережі Інтернет. На думку суду очевидним є те, що на сайті безкоштовних оголошень http://olx.ua/ може зареєструватися будь-яка особа та під будь-яким іменем. Отже, можна створити та підтримувати сторінку/публікацію від імені відповідача (зокрема, шляхом розміщення інформації та фотознімків). Однак встановити таку особу, а отже й справжність оголошення під час розгляду заяви про забезпечення позову є неможливим.

Отже, заходи забезпечення позову, на застосуванні яких наполягає позивач не ґрунтуються на вимогах необхідності, достатності, та співмірності із заявленими позовними вимогами, тому суд не вбачає підстав для задоволення його заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: