Ухвала

08 червня2021року

м. Київ

справа № 328/29/20

провадження № 61-2521св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Запорізької обласної прокуратури на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року у складі судді Новікової Н. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2021 року у складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У січні 2020 року заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 обіймає посаду керівника апарату Токмацької районного державної адміністрації Запорізької області з 10 листопада 2016 року.

Наказом керівника апарату Токмацької районної державної адміністрації від 28 вересня 2018 року № 57-к «Про звільнення ОСОБА_2 » остання звільнена з посади адміністратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг у зв`язку із скороченням штатної чисельності працівників райдержадміністрації.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 вказаний наказ визнаний протиправним та скасований. ОСОБА_3 поновлена на посаді адміністратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області з 01 жовтня 2018 року. Стягнуто з Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 01 жовтня 2018 року до 30 січня 2019 року у розмірі 28 254,24 грн.

На виконання вказаного рішення, Токмацьким управлінням ДКСУ Запорізької області здійснено безспірне списання коштів із розрахункового рахунку Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області на користь ОСОБА_3 у сумі 28 254,24 грн.

Незаконним звільненням ОСОБА_3 із займаної посади Токмацькій районній державній адміністрації Запорізької області завдана шкода в сумі 28 254,24 грн, виплаченої ОСОБА_3 , яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 відповідно до пункту 8 статті 134 та статті 237 КЗпП України.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області шкоду, заподіяну установі у зв`язку з оплатою ОСОБА_2 часу вимушеного прогулу в сумі 28 354,24 грн.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що спір виник у зв`язку з виконанням ОСОБА_1 посадових обов`язків на посаді державної служби - керівника апарату Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області. На спори з приводу проходження публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів і вони мають розглядатись в адміністративному судочинстві (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2021 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, суд виходив із того, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Предметом спору у справі, яка переглядається, є стягнення матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем за час її перебування на державній службі. Звертаючись до суду із зазначеним позовом, прокурор послався на те, що неправомірними діями відповідача завдані державі збитки, які вона не відшкодувала. Шкода заподіяна державі відповідачем внаслідок незаконного звільнення адміністратора відділу з питань організації діяльності центру надання адміністративних послуг районної державної адміністрації ОСОБА_2

Позов пред`явлено до ОСОБА_1 як до керівника апарату Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, а тому спір у справі стосується звернення суб`єкта владних повноважень із позовом про відшкодування шкоди/стягнення збитків з особи, що перебуває на посаді, що відноситься до публічної служби. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц (провадження № 14-481цс18) зазначено, що указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також взяла до уваги постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У лютому 2021 року заступник керівника Запорізької обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2021 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 200/22363/16-а (провадження № 11-720апп18) зроблено правовий висновок про те, що відшкодування шкоди в порядку регресу відбувається в порядку, передбаченому цивільним законодавством України, тобто за правилами цивільного судочинства, що унеможливлює звернення з таким позовом до адміністративного суду. Вимога вирішити публічно-правовий спір у позові відсутня, оскільки вказаній обставині вже надана оцінка належним судом. Той факт, що майнової шкоди завдано позивачеві - суб`єкту владних повноважень - під час проходження відповідачем служби, не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір на публічно-правовий. Вказана позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 у справі № 760/15085/18.

У березні 2021 року заступник керівника Запорізької обласної прокуратури подав пояснення до касаційної скарги, згідно з якими сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. У цій справі прокурор в інтересах держави в особі роботодавця звернувся із позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. Стягнення відповідних коштів з позивача здійснено за результатами розгляду трудового спору шляхом задоволення відповідної вимоги на підставі статті 235 КЗпП України, якою передбачено, що відповідальність за вимушений прогул несе юридична особа. Вимога вирішити публічно-правовий спір у позові відсутня, оскільки вказаній обставині вже надана оцінка належним судом. Протиправність дій особи щодо видання наказу про звільнення вже встановлена рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2019 року у № 280/4511/18. У зв`язку з чим, предметом розгляду у цій справі є лише стягнення шкоди в порядку регресу, тобто вирішення приватноправових відносин.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, витребувано справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року заяву Пологівської районної державної адміністрація Запорізької області про заміну сторони у справі задоволено. Залучено Пологівську районну державну адміністрацію Запорізької області, як правонаступника Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області до участі у розгляді справи.

09 березня 2021 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Запорізької обласної прокуратури на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 16 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 січня 2021 року призначити до судового розгляду на 16 червня 2021 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков Г. І. Усик