Провадження №2/523/2057/21
"27" травня 2021 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліна С.С.
при секретарі - Вовкович І.В.,
розглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним та про визнання свідоцтва про право власності недійсним,-
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради в якій просила:
-визнати недійсним Договір №140/19 про співробітництво по інвестуванню будівництва житлових будинків від 26.11.2004 року, що був укладений між ВАТ «ОДБК», в особі ОСОБА_3 головою правління ВАТ «ОДБК», з одного боку, та ОСОБА_2 ;
-визнати недійсним Акт прийому передачі від 19.01.2012 року, укладений між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та ОСОБА_2 .
-визнати недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 12.03.2012 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради;
-витребувати у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та передати її ОСОБА_4 .
Свої вимоги обгрунтовує тим, що 18 червня 2004 року між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" був укладений інвестиційно-підрядний договір, відповідно до якого сторони домовилися про співробітництво по будівництву та інвестуванню десятиповерхового п`ятисекційного житлового будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно пункту-5.2.2 зазначеного договору ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" забезпечує залучення інвестицій в об`ємі 80% від вартості та загальної площі квартир об`єкту, відповідно до протоколу розподілення загальної площі квартир об`єкту та направляє їх на виконання будівельно-монтажних робіт, але не пізніше строку закінчення будівництва об`єкту.
09 листопада 2004 року Головою ВАТ «ОДБК» ОСОБА_3 надано ОСОБА_5 , директору ДП «Жилбуд», право укладення договорів інвестування з третіми особами на квартири №№ 17, 18, 34, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 .
16 лютого 2005 р. між ОСОБА_5 - директором ДП «Жилбуд» ВАТ «ОДБК», що діяв на підставі статуту, та ОСОБА_6 був укладений договір про співпрацю по інвестування будівництва житлових будинків, відповідно до якого позивачка ОСОБА_6 зобов`язувалася здійснити інвестування будівництва двокімнатної квартири АДРЕСА_17 на суму 216 189 грн. з НДС, що нею було зроблено в повному об`ємі.
Актом часткового взаєморозрахунку від 19 травня 2006 року, який є права Головою ВАТ «ОДБК» Македонським схвалено дії, виконані ОСОБА_5 від імені ДП «Жилбуд», в якості повіреного ВАТ «ОДБК» в межах повноважень наданих йому дорученням від 9 листопада 2004 року.
Як зазначає позивачка, 26 жовтня 2007 року вона ОСОБА_6 , уклала шлюб з ОСОБА_7 , який було зареєструвано у Першому відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського Малиновського районного управління юстиції, актовий запис №706 після реєстрації шлюбу вона перейшла на прізвище чоловіка: ОСОБА_8 .
Згідно до розпорядження Суворовської районної адміністрації від 18.01.2012 року « Про встановлення нумерації завершеному будівництвом десятиповерховому п`ятисекційного житловому будинку АДРЕСА_18 ) було надано нумерацію - АДРЕСА_19 .
Позивачка звернулася до установ для проведення оформлення права власності на квартиру. однак, їй було відмовлено, оскільки право власності на кв АДРЕСА_1 вже зареєстровано за ОСОБА_2 .
Позивачка звернулася за роз`ясненнями до ВАТ «ОДБК», однак, їй було повідомлено про те, що укладений договір інвестування між Відкритим акціонерним товариством «Одеський домобудівельний комбінат» та ОСОБА_2 , та відповідна квартира передана йому.
Позивачка вважає, що вищезазначений договір між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та ОСОБА_2 є недійсним.
Наявність у директора ДП «Жилбуд» Могильникова права на укладання угоди про співпрацю по інвестуванню будівництва житлових будинків обумовлена одностороннім правочином ВАТ «ОДБК», за яким ВАТ «ОДБК» наділило директора ДП «Жилбуд», по сумісництву виконуючого директора ВАТ «ОДБК» - ОСОБА_5 правом укласти договори інвестування з третіми особами на квартири АДРЕСА_21 , 18, 34, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , для чого наділено його наступними правами: підписувати договори від імені ВАТ «ОДБК» або ДП «Жилбуд» з третіми особами на зазначені вище квартири, отримати грошові кошти від третіх осіб та внести їх в касу ДП «Жилбуд».
Згідно висновку експертизи №300-П від 22.09.2015 року підпис від імені ОСОБА_3 в довіреності від 9 листопада 2004 року на ім`я директора ДП «Жилбуд» ОСОБА_5 , а також в «Постійна структура та рівень кваліфікації персоналу. А. Інженерно технічні працівники» виконаний самим ОСОБА_3 .
Таким чином директор ДП «Жилбуд» діяв в межах наданих йому повноважень на підставі документу підписаною відповідною посадовою особою, що відповідає вимогам ст.ст. 23 7, 238, 244 ЦК України.
У судове засідання позивачка ОСОБА_4 та її представник адвокат Зарецький І.Г. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. В матеріалах справи міститься заява адвоката Зарецького І.Г. в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.236).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с.164).
Представник відповідача Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.
Представник третьої особи Управління капітального будівництва Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що 02.09.2003р. директором було призначено ОСОБА_5 , що підтверджується випискою з протоколу засідання Правління ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" (а.с.32).
18 червня 2004 року між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" був укладений інвестиційно-підрядний договір, відповідно до якого сторони домовилися про співробітництво по будівництву та інвестуванню десятиповерхового п`ятисекційного житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.109).
Відповідно пункту-5.2.2 зазначеного договору ВАТ "Одеський домобудівельний комбінат" забезпечує залучення інвестицій в об`ємі 80% від вартості та загальної площі квартир об`єкту, відповідно до протоколу розподілення загальної площі квартир об`єкту та направляє їх на виконання будівельно-монтажних робіт, але не пізніше строку закінчення будівництва об`єкту.
09 листопада 2004 року Головою ВАТ «ОДБК» ОСОБА_3 надано ОСОБА_5 , директору ДП «Жилбуд», право укладення договорів інвестування з третіми особами на квартири №№ 17, 18, 34, 36, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , що підтверджується довіреністю від 09.11.2004р., наданою головою ВАТ «ОДБК» (а.с.176).
Згідно з пунктом 2.2.2 цього договору після введення в експлуатацію жилого будинку генеральний підрядник зобов`язується передати у власність інвестору спірну квартиру.
На протязі одного календарного місяця з моменту введення в експлуатацію будинку генеральний підрядник зобов`язується передати інвестору для оформлення права власності на спірну квартиру акт приймання-передачі квартири (пункт 2.2.3 цього договору).
16 лютого 2005 р. між ОСОБА_5 - директором ДП «Жилбуд» ВАТ «ОДБК», що діяв на підставі статуту, та ОСОБА_6 був укладений договір про співпрацю по інвестування будівництва житлових будинків, відповідно до якого позивачка ОСОБА_6 зобов`язувалася здійснити інвестування будівництва двокімнатної квартири АДРЕСА_17 на суму 216 189 грн. з НДС. (а.с.11-13).
З матеріалів справи вбачається про те, що 26 жовтня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено шлюб, який було зареєстровано у Першому відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського Малиновського районного управління юстиції, актовий запис №706. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила своє прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_8 ».
З боку позивача ОСОБА_1 договір про співпрацю по інвестуванню будівництва житлових будинків від 16 лютого 2005 р. виконаний, грошові кошти внесені в повному обсязі.
Розпорядженням Суворовської районної адміністрації від 18.01.2012 року № 14р «Про встановлення нумерації завершеному будівництвом десятиповерховому п`ятисекційному житловому будинку АДРЕСА_18 ) було надано нумерацію АДРЕСА_19 (а.с. 174).
З матеріалів справи вбачається про те, що 19.04.2006р. між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» укладено договір підряду в капітальному будівництві №25-06 (а.с.86-93)
Предметом договору є те, що підрядник зобов`язується своїми чи залученими силами та ресурсами відповідно до проектної документації виконати будівництво 10-ти поверхового 3-х секційного НОМЕР_2 квартирного панельного будинку в АДРЕСА_22 .
Судом встановлено про те, що відповідно до листа ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» №45 від 05.07.2011р., згідно п.5.2.16 інвестиційно-підрядного договору від 18.06.2004р. у рахунок погашення заборгованості квартири житлових будинків АДРЕСА_23 (лист №01/14 від 18.01.2017р.) ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» передає безкоштовно у комунальну власність територіальній громаді м. Одеси через управління капітального будівництва 8 % житла від своєї долі інвестицій квартири АДРЕСА_24 згідно проектно-змінної документації (а.с. 94-102).
Також, з матеріалів справи вбачається про те, що Протоколом розподілення загальної житлової площі квартир за 2010 рік, що був укладений між Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» визначено, що ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» передає безкоштовно у комунальну власність територіальній громаді м. Одеси через управління капітального будівництва 8 % житла (а.с.120-121).
Судом встановлено про те, що позивачці ОСОБА_4 , під час оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 , було відмовлено, оскільки право власності на квартиру вже зареєстровано за іншою особою, а саме за відповідачем ОСОБА_2 на підставі Договору №140/19.
Згідно з актом прийому-передачі квартири № 140 від 19.01.2012 року ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» передало ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.172).
З матеріалів справи вбачається про те, що 12.03.2012р. відповідачу ОСОБА_2 було видано виконавчим комітетом Одеської міської ради свідоцтво на квартиру АДРЕСА_1 в цілому дійсно належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.171).
Об`єкт складається з приміщень, загальною площею 71,3 кв.м., житловою площею 33,8 кв.м., відображених у технічному паспорті від 20.01.2012р.
Свідоцтво видане на підставі договору №140/19 про співробітництво інвестування будівництва житлових будинків від 26.11.2004р., акта прийому-передачі квартири №140 від 19.01.2012р.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Відповідно ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами. Довіреність є правочином. Це випливає зі змісту статей 203-207 ЦК України.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Згідно ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою.
Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Однією з таких вимог є те, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Цивільна дієздатність юридичної особи визначена в ст.92 ЦКУ так, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону; порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.
Як вбачається з матеріалів справи, Директору ДП «Жилбуд» ОСОБА_5 була надана Довіреність від 09.11.2004 року, якою ВАТ «ОДБК» наділило директора ДП «Жилбуд», по сумісництву виконуючого директора ВАТ «ОДБК» - ОСОБА_5 правом укласти договори інвестування з третіми особами на квартири АДРЕСА_21 , 18, АДРЕСА_25 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , для чого наділено його наступними правами: підписувати договори від імені ВАТ «ОДБК» або ДП «Жилбуд» з третіми особами на зазначені вище квартири, отримати грошові кошти від третіх осіб та внести їх в касу ДП «Жилбуд».
Спростування законності вказаної довіреності сторонами не надано.
Актом часткового взаєморозрахунку від 19 травня 2006 року, Головою ВАТ «ОДБК» ОСОБА_3 схвалено дії, виконані ОСОБА_5 від імені ДП «Жилбуд», в якості довіреної особи ВАТ «ОДБК» в межах повноважень наданих йому дорученням від 09 листопада 2004 року.
Згідно висновку Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області МВС України № 300-П від 22.09.2015р. вбачається наступне: 1. підпис від імені ОСОБА_3 в довіреності від 9 листопада 2004 року на ім`я директора ДП «Жилбуд» ОСОБА_5 ; 2. підпис від імені ОСОБА_3 в «Постійна структура та рівень кваліфікації персоналу. А. Інженерно технічні працівники» виконаний самим ОСОБА_3 . (а.с.20-27).
Доводів щодо спростування законності договору про співпрацю по інвестування будівництва будинків від 31.01.2005р. матеріали справи не містять.
Таким чином, директор ДП «Жилбуд» ОСОБА_5 діяв в ммежах наданих йому повноважень та на законних підстав уклав договір про співпрацю по інвестуванню будівництьва житлових будинків з ОСОБА_4 .
Суд приходить до висновку про те, що посадові особи ВАТ «ОДБК» не мали достатніх правових підстав для укладення договорів інвестування стосовно будинку будівельний №19 АДРЕСА_26 .
Інші документи, а саме договір №140/19 по співробітництву з інвестування будівництва житлових будинків від 26.11.2004р., укладений ОСОБА_3 головою правління ВАТ «ОДБК» і ОСОБА_2 та акт прийому-передачі квартири №140 від 19.01.2012р. - є похідними, тому вимоги позивача про визнання їх недійсними та витребування майна з переданням права користування квартирою позивачеві також підлягають задоволенню.
Частиною першоюстатті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах,що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття прававласності не встановлена судом.
За змістом частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.
Порядок оформлення права власності на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкту до експлуатації на час укладення сторонами договору про співпрацю по інвестуванню будівництва, порядку управління коштами регулювалися Законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року № 978-IVта «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року № 1560-XII.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» для проведення державної реєстрації права власності на закріплений за довірителем об`єкт інвестування забудовник та довіритель підписують складений забудовником акт прийняття-передачі об`єкта інвестування.
Щодо позовних вимог про витребування майна, то суд виходить з наступного.
Статтею 387 ЦК України закріплено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно з положеннями ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.
Суд вважає про те, що позивачкою було доведено її право власності на спірне нерухоме майно, тому позовні вимоги про витребування у ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 та позовні вимоги про передачу спірної квартири ОСОБА_4 підлягають задоволенню.
У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Одеський домобудівельний комбінат», ОСОБА_2 про визнаня недійсним Акт прийому передачі від 19.01.2012 року, про визнання договору про співпрацю по інвестування будівництва недійсним та про витребування майна підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89,133, 265 ЦПК України, ст.ст. 16,203,204, 215,216,316, 317, 319, 321, 386, 387, 388,391,638, ЦК України, Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року, № 9, «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд -
Позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Одеський домобудівельний комбінат», ОСОБА_2 про визнання договору про співпрацю по інвестування будівництва недійсним та про витребування майна - задовольнити.
Визнати недійсним Акт прийому передачі від 19.01.2012 року, укладений між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та ОСОБА_2 .
Визнати договір №140/19 по співробітництву з інвестування будівництва житлових будинків від 26.11.2004р., укладений ОСОБА_3 головою правління ВАТ «ОДБК» і ОСОБА_2 недійсним.
Визнати Свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 12.03.2012 року, яке видане виконавчим комітетом Одеської міської ради на імя ОСОБА_2 - недійсним
Витребувати у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та передати її ОСОБА_4 ( АДРЕСА_27 ) .
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або

складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 04.06.2021р.

Суддя: Аліна С.С.