Провадження № 2/639/754/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Безбородько І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу № 953/19390/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: ОСОБА_3 , Департамент житлового господарства Харківської міської ради про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

25 листопада 2020 року до Київського районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про зобов`язання вчинити дії, відповідно до якої просила суд зобов`язати КП «Жилкомсервіс» укласти договір з відкриттям єдиного особового рахунку на ОСОБА_1 , на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 на послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, щовона разом з ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Позивач з моменту приватизації вказаної квартири неодноразово зверталася до КП «Жилкомсервіс» із заявами про відкриття особового рахунку та укладення договору про надання послуг, однак їй було відмовлено з посиланням на те, що на її ім`я вже нібито відкрито особовий рахунок.

На теперішній час у суді триває розгляд справи про стягнення заборгованості з позивача на користь КП «Жилкомсервіс» однак вона не є користувачем зазначених послуг, оскільки до теперішнього часу особовий рахунок на її ім`я не відкрито.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року цивільну справу №953/19390/20, н/п №2/953/3561/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про зобов`язання вчинити дії - передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Згідно супровідного листа Київського районного суду м. Харкова від 28.12.2020 року справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 30.12.2020 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про зобов`язання вчинити дії.

Призначено судове засідання на 02.02.2021 року о 10.00 год. в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова, кабінет 23.

Залучено до участі у цивільній справі №953/19320/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про зобов`язання вчинити дії в якості третьої особи ОСОБА_3 , який (-а) проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

29 січня 2021 року від представника відповідача по справі Комунального підприємства «Жилкомсервіс» надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на наступне.

Так, станом на 2004 рік, будинок АДРЕСА_3 мав статус гуртожитку та обліковувався як гуртожиток ВАТ «ЕПОС-Холдінг».

Постановою Господарського суду Харківської області від 09.02.2004 року ВАТ «ЕПОС-Холдінг» визнано банкрутом та розпочато процедуру ліквідації.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області 20.10.2004 року №980 будинок АДРЕСА_3 виключено з гуртожитків ВАТ «ЕПОС-Холдінг». Дозволено Київському райвиконкому та ліквідаторам ВАТ «ЕПОС-Холдінг» закріпити за мешканцями займану ними площу у будинку АДРЕСА_3 з відкриттям особових рахунків. Після чого рішенням Харківської міської ради від 28.10.2004 року № 116/04 зазначений будинок прийнято до комунальної власності міста Харкова та в подальшому передано на баланс підприємства

АДРЕСА_4 був переданий на баланс Комунального підприємства «Жилкомсервіс» згідно розпорядження Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28 лютого 2007 року № 198.

За даною адресою: АДРЕСА_2 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 на підставі відомостей, що були передані з КВ ЖРЕП-1 Київського району м. Харкова, в тому числі на підставі картки прописки «форма А», з якої вбачається що ОСОБА_1 мешкала за адресою: АДРЕСА_5 (які в процесі приватизації були перейменовані на квартиру АДРЕСА_6 ).

Отже, нарахування за надані послуги Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» за адресою: АДРЕСА_2 , здійснюється шляхом відкриття 01.03.2007 року особового рахунку № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_1 , як на споживача послуг.

Що стосується вимог ОСОБА_1 щодо укладання договору про надання послуг, то правовідносини, що склалися між КП «Жилкомсервіс» та позивачем регулюються положеннями законодавства щодо публічного договору та не потребують додаткового укладання договору про надання послуг.

10 лютого 2021 року від позивача по справі надійшли заперечення на відзив, у яких вона зазначає, що доводи відповідача щодо відкриття на ім`я позивача особового рахунку у 2007 році є неправомірними, оскільки вона на той момент не була власником квартири, і звідки у відповідача з`явилися її особисті данні є невідомим. Враховуючи те, що наймачем квартири позивач стала лише з 2015 року, то саме з цієї дати на її ім`я повинен бути укладений особовий рахунок та укладено договір про надання послуг.

19 лютого 2021 року від представника відповідача надійшли заперечення, у яких він зазначає, що споживачами послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є не лише власники приміщень у багатоквартирному будинку, а й особи які отримують, або мають намір отримувати послуги. Ведення бухгалтерської звітності є обов`язком балансоутримувача, а не його правом. Таким чином підприємство зобов`язане відкривати особові рахунки для належного ведення бухгалтерського обліку, в тому числі і особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 за місцем її фактичного проживання.

Оскільки законодавством не встановлені вимоги щодо відкриття особових рахунків по житлово-комунальним послугам саме на ім`я власників приміщень, а також не передбачена форма особових рахунків та не встановлено перелік документів, які необхідні для відкриття особових рахунків, а враховуючи те, що позивач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , то дії Комунального підприємства «Жилкомсервіс» щодо відкриття особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 є правомірними.

Вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання укласти з нею договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком також не може бути фактично виконана підприємством, оскільки чинне законодавство України у сфері надання житлово-комунальних послуг не передбачає можливості укладення індивідуальних договорів між управителем та споживачами послуг.

23 лютого 2021 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на заперечення відповідача, де вона посилається на те, що представником відповідача було надано до суду докази, які не можуть сприйматися судом як належні та допустимі. Договір про надання послуг укладається лише після відкриття особового рахунку, а оскільки особовий рахунок на ім`я позивача в установленому законом порядку відкрито не було, то нарахування заборгованості були здійснені відповідачем із порушенням законодавства.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 лютого 2021 року клопотання позивача про виклик свідка - задоволено.

Вирішено викликати в судове засідання та допитати в якості свідка ОСОБА_4 (співробітник дільниці №13 КП «Жилкомсервіс», м. Харків, вул. Чайковського, 16).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 лютого 2021 року залучено до участі у цивільній справі № 953/19390/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», третя особа ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача Департамент житлового господарства Харківської міської ради (м. Харків, майдан Конституції, 7).

22 березня 2021 року від ОСОБА_1 надійшли пояснення по справі.

06 квітня 2021 року від позивача по справі надійшло додаткове обґрунтування позову, де вона зазначила, що відповідачем було надано до суду сфальсифіковані докази, які не можуть сприйматися судом як належні та допустимі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Труханович В.В. відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Труханович В.В. відмовлено.

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Труханович В.В. у цивільній справі № 953/19390/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: ОСОБА_3 , Департамент житлового господарства Харківської міської ради про зобов`язання вчинити дії - передано до канцелярії суду для визначення складу суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2021 року (головуючий суддя Баркова Н.В.) у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Труханович В.В. у цивільній справі № 953/19390/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: ОСОБА_3 , Департамент житлового господарства Харківської міської ради про зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Позивач в судовому засіданні заявлений нею позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 , який діє на підставі Довіреності №2-2/2021 від 04.01.2021 року, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав.

Представник третьої особи Департаменту житлового господарства Харківської міської ради Безродний О.В., який діє на підставі Довіреності від 06.01.2021 року № 23/0/90-21 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, додатково зазначив, що відкриття особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг здійснюється безпосередньо комунальним підприємством «Жилкомсервіс», до повноважень Департаменту житлвого господарства Харківської міської ради не входить відкриття особових рахунків для споживачів відповідних послуг.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

В судовому засіданні було встановлено, що починаючи з 13 березня 1987 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується карткою прописки «форми А». (т. 1, а.с. 81)

Вказаний факт не заперечувала у судовому засіданні і сама ОСОБА_1 .

Станом на 2004 рік, будинок АДРЕСА_3 мав статус гуртожитку та обліковувався як гуртожиток ВАТ «ЕПОС-Холдінг».

Постановою Господарського суду Харківської області від 09.02.2004 року ВАТ «ЕПОС-Холдінг» визнано банкрутом та розпочато процедуру ліквідації.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області 20.10.2004 року №980 будинок АДРЕСА_3 виключено з гуртожитків ВАТ «ЕПОС-Холдінг». Дозволено Київському райвиконкому та ліквідаторам ВАТ «ЕПОС-Холдінг» та закріплено за мешканцями займану ними площу у будинку АДРЕСА_3 з відкриттям особових рахунків.

Після чого рішенням Харківської міської ради від 28.10.2004 року № 116/04 зазначений будинок прийнято до комунальної власності міста Харкова та в подальшому передано на баланс підприємства КВ ЖРЕП-1 Київського району м. Харкова. (т. 1, а.с. 14, 76)

Згідно розпорядження Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28 лютого 2007 року № 198, будинок АДРЕСА_3 був переданий на баланс Комунального підприємства «Жилкомсервіс». (т. 1, а.с. 22, 77, 78-80)

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.12.2015 року № 762 визнано ОСОБА_1 наймачем трикімнатної квартири АДРЕСА_6 житловою площею 44, АДРЕСА_7 зі складом сім`ї 3 особи. (т. 1, а.с. 16)

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухове майно від 19.05.2017 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі Розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 06.01.2017 року № 67 набули у власність квартиру у будинку готельного типу АДРЕСА_1 . (т. 1, а.с. 15)

Зазначене підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2019 року. (т. 1, а.с. 19)

Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.10.2020 року, починаючи з 29.12.2015 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 11)

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 на підставі відомостей, що були передані з КВ ЖРЕП-1 Київського району м. Харкова, в тому числі на підставі картки прописки «форма А», з якої вбачається що ОСОБА_1 мешкала за адресою: АДРЕСА_5 (які в процесі приватизації були перейменовані на квартиру АДРЕСА_6 ).

Як вбачається з відповіді Департаменту житлового господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.11.2020 року, на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 КП «Жилкомсервіс» з 01.03.2007 року відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 . (т. 1, а.с. 10, 12, 13)

Позивач в судовому засіданні не визнала факт відкриття особового рахунку на її ім`я та зазначила, що жодних договорів про надання послуг вона не укладала, з заявою про відкриття на її ім`я особового рахунку не зверталася, а отже між нею та відповідачем відсутні договірні правовідносини та за нею не може обліковуватися ні яка заборгованість.

ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 неодноразово зверталися до КП «Жилкомсервіс» з заявами про відкриття особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 15.01.2016 року, 15.05.2019 року, 31.05.2019 року, 26.07.2019 року, 30.09.2019 року, 04.11.2019 року, 29.01.2020 року, 28, 02.2020 року, 04.03.2020 року, 07.03.2020 року, 28.04.2020 року, 22.05.2020 року, (т. 1, а.с. 21, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35-26)

Відповідями КП «Жилкомсервіс» від 03.04.2020 року, 25.03.2020 року, 31.03.2020 року ОСОБА_1 було повідомлено, що особовий рахунок № НОМЕР_2 по квартирній платі на квартиру АДРЕСА_1 відкрито на її ім`я з 01.03.2007 року, згідно даних КПЖРЕП. (т. 1, а.с. 38, 39, 40)

Позивач не погоджується з зазначеними діями КП «Жилкомсервіс» та просила суд зобов`язати КП «Жилкомсервіс» укласти договір з відкриттям єдиного особового рахунку на ОСОБА_1 , на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 .

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) належить до житлово-комунальних послуг.

В судовому засіданні було встановлено, що КП «Жилкомсервіс» є балансоутримувачем та управителем будинку АДРЕСА_6 , який залежно від цивільно-правових угод може бути споживачем, виконавцем або виробником житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем, або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем.

21.11.2006 року у спецвипуску газети « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було опубліковано договір про надання житлово-комунальних послуг, згідно якого передбачені предмет договору, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг, форс мажорні обставини.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про житлово комунальні послуги» процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не становлено законом.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13).

Отже, судом було встановлено, що дійсно між сторонами існує публічний договір про надання житлово-комунальних послуг, а саме послуг з обслуговування будинків, споруд та прибудинкових територій, де однією із сторін договору є КП «Жилкомсервіс», а другою стороною є ОСОБА_1 , яка була наймачем, а потім власником квартири АДРЕСА_1 , починаючи з 1987 року проживала у зазначеній квартирі і як наслідок користувалася послугами КП «Жилкомсервіс».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, утримання майна, яке знаходиться у власності є не правом, а обов`язком власника.

Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Обов`язок громадян щодо забезпечення схоронності належного їм на праві власності жилого будинку (квартири), проведення за власний рахунок їх поточного та капітального ремонту, утримання в порядку придомової території, закріплено також у частині першій статті 151 ЖК Української РСР.

Відповідно до приписів статті 162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Споживачем, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

За змістом статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, облік заборгованості є частиною господарської діяльності підприємства-виконавця послуг.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік фінансову звітність в Україні» відкриття особового рахунку, проведення нарахувань та облік заборгованості за надані водопостачання та водовідведення, її списання є питанням внутрішнього бухгалтерського обліку КП «Жилкомсервіс».

Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку розрахунків за житлово-комунальні послуги на кожен об`єкт обліку (квартиру) відкривається один особовий рахунок.

Законодавством передбачені випадки, коли на одну квартиру відкривається два або більше особові рахунки. Такими випадками є зокрема виділ/поділ майна, що є у спільній власності кількох осіб. Іншими словами - перетворення ізольованої квартири в комунальну, що в свою чергу дає підстави виконавцю житлово-комунальних послуг відкривати новий особовий рахунок на новостворений об`єкт обліку.

Отже, особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку із наявною на ньому заборгованістю, якщо така є, на іншого квартиронаймача або власника.

При цьому особовий рахунок для обліку абонентів-споживачів житлово-комунальних послуг в житлових будинках житлового фонду відкривається один на кожен об`єкт обліку (квартиру), як правило, за адресою, а не за особою, і є документом внутрішнього бухгалтерського обліку підприємства, новий рахунок може бути відкрито після закриття існуючого, але після погашення заборгованості.

Особовий рахунок відкрито на об`єкт нерухомого майна, на якому для ведення бухгалтерського обліку відображаються нарахування за послуги, надані власнику.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

В судовому засіданні було достовірновстановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 на підставі відомостей, що були передані з КВ ЖРЕП-1 Київського району м. Харкова, в тому числі на підставі картки прописки «форма А», з якої вбачається що ОСОБА_1 мешкала за адресою: АДРЕСА_5 (які в процесі приватизації були перейменовані на квартиру АДРЕСА_6 ).

За зазначеним особовим рахунком проводиться нарахування плати за житлово комунальні послуги, що підтверджується Довідкою про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг. (т. 1, а.с. 116-120)

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не користується послугами КП «Жилкомсервіс», що вона уклала договір про надання послуг з іншою організаціє, чи що на її ім`я відкрито інший особовий рахунок, аніж той, який зазначає КП «Жилкомсервіс», матеріали справи не містять.

Допитана в судовому засіданні, за клопотанням позивача, свідок ОСОБА_4 будь-яких пояснень стосовно суті заявлених позовних вимог не надала.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: ОСОБА_3 , Департамент житлового господарства Харківської міської ради про зобов`язання вчинити дії слід відмовити в повному обсязі.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем по справі.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 259, 265 ЦПК України, ст. ст. 12, 13, 15, 16, 205, 322, 509, 633, 642, 901, 903 ЦК України, ст. 162 ЖК України, ст. ст. 1, 3, 7, 13, 19, 20, 25, 26, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», треті особи: ОСОБА_3 , Департамент житлового господарства Харківської міської ради про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», розташоване за адресою: м. Харків, вул. Конторська, 35.

3-тя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

3-тя особа: Департамент житлового господарства Харківської міської ради, розташоване за адресою: м. Харків, м-н Конституції, 16.

Повний текст рішення складено 08.06.2021 року.

Суддя В. В. Труханович