Справа пр. № 2/756/696/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретарів судового засідання - Колесник А.В.,

Шлапака Р.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік та батько відповідача ОСОБА_4 .

Як стверджувала позивач, за життя ОСОБА_4 страждав на хронічні захворювання, періодично знаходився на амбулаторному та стаціонарному лікуванні.

Відповідач ОСОБА_3 з 2013 року не відвідував батька, не надавав йому жодної допомоги, хоча ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані. Натомість про спадкодавця турбувалась позивач та її донька ОСОБА_5 , зокрема вони доглядали за хворим, придбавали йому ліки, витрачали кошти на його утримання.

З цих підстав, покликаючись на норму ч. 5 ст. 1224 ЦК України, ОСОБА_1 просила суд усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті його батька ОСОБА_4 .

Відповідач відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не подав.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним.

У судовому засіданні 04 березня 2021 року позивач та її представник підтримали позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві.

У наступні судові позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності її довірителя ОСОБА_1 .

За таких обставин, а також зважаючи на те, що позивач не забезпечила явку в судове засідання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , клопотання про допит яких вона заявляла, не наполягала на їх виклику в судове засідання, суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності позивача, її представника та згаданих свідків.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що до 2013 року він спілкувався з батьком та навідував його. Також ОСОБА_3 зазначив, що він страждає на психічний розлад у зв`язку з чим тривалий час лікувався у психіатричній лікарні. Після закінчення лікування відповідач виїхав на заробітки за кордон, а коли повернувся в Україну, дізнався, що ОСОБА_4 помер. ОСОБА_3 вказував на те, що батько ніколи не звертався до нього з проханням надати йому кошти на утримання чи лікування.

З цих підстав відповідач просив суд відмовити ОСОБА_1 , у задоволенні її позовних вимог.

Заслухавши вступні слова позивача, її представника, відповідача, показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною, а відповідач ОСОБА_3 - сином ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 196, 202).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 червня 2017 року серії НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 195).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті повинно здійснюватись за законом.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 .

За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи після померлого ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 прийняли спадщину шляхом подання до Іванківської районної державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (т. 1, а. с. 195, 201).

За положеннями ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 209/4512/14-ц).

У своїй постанові від 26 квітня 2021 року у справі № 569/12523/16-ц Верховний Суд зазначив, що у справах про усунення від права на спадкування, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, суд має встановити сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 521/20849/16, від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц, від 29 квітня 2020 року у справі № 520/5083/16-ц.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 не міг забезпечити умови свого життя, потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування. Сам по собі факт того, що ОСОБА_4 був особою похилого віку та страждав на тяжкі хронічні захворювання, не свідчить про те, що він перебував у безпорадному стані.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були сусідами ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , не підтвердили той факт, що спадкодавець потребував сторонньої допомоги, а якщо потребував, - звертався за такою допомогою до відповідача ОСОБА_3 , а останній ухилявся від її надання. Не засвідчив цей факт і свідок ОСОБА_12 .

Таким чином, судом установлено, що відповідач не вчиняв умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю ОСОБА_4 , а тому, виходячи з відсутності умов, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування за законом, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2021 року.