Справа № 301/953/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Зарічанська сільська рада, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельних ділянок: присадибної площею 0,1237 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1804 га, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивачки - ОСОБА_3 , який залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповідав позивачеві. Позивачка спадщину прийняла, однак, не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок та земельні ділянки, які входять до складу спадкового майна, оскільки житловий будинок не зареєстрований, а оригінали правовстановлюючих документів на землю втрачено. Вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не має. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Ухвалою Іршавського райсуду від 23.04.2021 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Зарічанську сільську раду, та призначено справу на підготовче судове засідання.

Ухвалою Іршавського райсуду від 18.05.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу по суті без її участі (а.с.45).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу по суті за її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с.64).

Представник третьої особи - Зарічанської сільської ради в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, пояснень на позов не подав (а.с.52).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав не зареєстрований (а.с.43).

Згідно будівельного паспорту земельної ділянки, свідоцтва на забудову за 1977 рік, акту про відведення земельної длянки у межах села від 29.04.1977 року, дозволу на право виконання будівельних робіт, забудовником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , та житлового будинку з надвірними спорудами зазначено ОСОБА_4 (а.с.5-11).

Згідно погосподарської книги Греблянської сільради за 2016-2023 роки, власником будинку АДРЕСА_2 , був ОСОБА_4 1947 року народження (а.с.17). Житловий будинок збудований у 1979 року на земельній ділянці, що надана для забудови. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.58-63). Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість будинку становить 57428 грн. (а.с.57).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК 005-14220 від 16 жовтня 1997 року, ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , на підставі рішення Греблянської сільради №4 від 13.03.1997 року передано у власність земельна ділянка загальною площею 0,3041 га на території Греблянської сільради: присадибна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,1237 га та для ведення особистого підсобного господарства №2 площею 0,1804 га (а.с.12).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 01.10.2009 року (а.с.20). Заповіту ОСОБА_4 не складав (а.с.13).

Спадкоємці першої черги вдова ОСОБА_1 , сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спадщину прийняли, оскільки на день відкриття спадщини проживали із спадкодавцем в одному будинку (а.с.13,18). За оформленням свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися, однак, згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Розмір часток спадкоємців є рівними. Кожний із спадкоємців мав право на 1/3 частину спадкового майна.

ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 20.01.2014 року (а.с.21). Заповіту ОСОБА_1 не складала (а.с.14).

Спадкоємці першої черги - сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спадщину прийняли, оскільки на день відкриття спадщини проживали із спадкодавцем в одному будинку (а.с.14,18). За оформленням свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися, однак, згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Кожен із спадкоємців мав право на половину спадкового майна. Враховуючи успадковані від батька частки у спадщині, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були власниками житлового будинку та земельних ділянок у розмірі по Ѕ частині.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 14.07.2018 року (а.с.22). Заповіту ОСОБА_4 не складав (а.с.15).

Єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 за законом першої черги, яка прийняла спадщину, є його дочка позивачка ОСОБА_1 , яка на день відкриття спадщини була неповнолітньою, тому відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину (а.с.19,25). Вдова ОСОБА_4 відповідачка ОСОБА_2 на день відкриття спадщини із спадкодавцем не проживала, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, тому відповідно до ст. 1272 ч.1 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину (а.с.15,26,27).

До складу спадкового майна за спадкодавцем ОСОБА_4 (1978 року народження) входить Ѕ частина будинку за адресою АДРЕСА_1 та Ѕ частина земельних ділянок, які відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК 005-14220 від 16 жовтня 1997 року, належали ОСОБА_4 (1947 року народження). Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 25.09.2020 року (а.с.23).

Згідно заповіту, посвідченого у Греблянській сільраді 27.08.2020 року, ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 позивачу по даній справі (а.с.24). Вказаний заповіт не скасований і не змінений.

Позивачка ОСОБА_1 на день відкриття спадщини була неповнолітньою, тому відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні за спадкодавцем ОСОБА_3 , не має.

До складу спадкового майна за спадкодавцем ОСОБА_3 входить Ѕ частина будинку за адресою АДРЕСА_1 та Ѕ частина земельних ділянок, які відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК 005-14220 від 16 жовтня 1997 року, належали ОСОБА_4 1947 року народження. Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок та земельні ділянки, оскільки житловий будинок не зареєстрований в державному реєстрі, а оригінал Державного акту на землю у позивача відсутній.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно ст. 81 ч.1 п. «г» Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки, у тому числі, на підставі прийняття спадщини; право власності на земельну ділянку преходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Відповідачка подала до суду заяву, в якій визнала позов. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб.

Оскільки власником житлового будинку та земельної ділянки був ОСОБА_4 - дідо позивачки, єдиним спадкоємцем якого є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1220, 1233, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 263-264 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,3041 га на території Греблянської сільради: присадибна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,1237 га та для ведення особистого підсобного господарства №2 площею 0,1804 га, яка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК 005-14220 від 16 жовтня 1997 року належала ОСОБА_4 , в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07 червня 2021 року.

Головуюча : М. О. Пітерських