РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що у АДРЕСА_1 проживали її батьки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину після смерті батька прийняла його дружина, і відповідно мати позивача, ОСОБА_3 , яка спільно проживала разом з ним у вказаному вище будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_3 та після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй майно, в тому числі і земельну частку (пай), у землі, що перебуває в колективній власності селянської спілки «Нове життя» с. Рогожани Володимир-Волинського району Волинської області розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 позивач залишилась єдиною спадкоємицею майна покійної за законом, оскільки за свого життя заповіту мати не склала. Спадщину матері ОСОБА_3 прийняла позивач, оскільки вступила у володіння її майном, частину майна після смерті матері, яке складається з права на земельну частку (пай) вона успадкувала, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 лютого 2020 року.

В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину після смерті ОСОБА_3 , однак державним нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на вказану земельну частку, а тому він не може реалізувати свого права.

Просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якого позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент.

У відповідності до п. п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин.

У відповідності до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті ОСОБА_3 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Що стосується даного випадку, в судовому засіданні встановлені наступні факти.

Згідно наявної в матеріалах справи копії технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого в жовтні 1987 року, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_1 від 30 січня 1991 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , фактично вступила в управління або володіння його спадковим майном його дружина ОСОБА_3 .

З дослідженого судом витягу з погосподарської книги № 1 за 1999 рік Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 .

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 стверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй на праві власності майно, в тому числі і на вказаний житловий будинок.

У відповідності до ч.2 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 підтверджується факт, що позивач ОСОБА_1 є дочкою тепер покійної ОСОБА_3 , а отже її спадкоємцем першої черги за законом.

Довідкою Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 240/05-04 від 06.07.2020 року стверджується, що ОСОБА_3 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала в АДРЕСА_1 . Заповіт від її імені не посвідчувався. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та побутовими спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

У відповідності до заведеної у Володимир-Волинській нотаріальній конторі спадкової справи № 147/2000 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 , яка 28.02.2000 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно на яке видане свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності селянської спілки «Нове життя» села Рогожани Володимир-Волинського району Волинської області розміром 4,34 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) на місцевості, належного спадкодавці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0120353, виданого Володимир-Волинською районною державною адміністрацією 21 січня 1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № 52.

За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 , яка є дочкою померлої ОСОБА_3 та її спадкоємцем першої черги за законом, оскільки прийняла її спадщину вступивши у володіння нею, вправі успадкувати також належний померлій вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

У відповідності до постанови державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 29 жовтня 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України).

У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося правовстановлюючого документа на спадкове майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини.

Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.524-525, 529, 548-549 ЦК Української РСР (1963 року), ст.ст.15, 328, 392, 1217-1218, п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: (підпис)

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер