Справа № 603/726/20
Провадження №2/603/53/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді : Іванчука В.М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ПП «Землі Придністров`я» про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Андрусенко І.Я. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на майно, до якого входить: житловий будинок по АДРЕСА_1 ; присадибна земельна ділянка площею 0.25 га. по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, згідно рішення Горішньослобідської сільської ради №26 від 08.05.1996 року.

На вказане майно, спадкодавцем ОСОБА_1 було складено заповіт на ім`я позивача. Спадщину після смерті спадкодавця позивач прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

22.05.2020 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вищевказаний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію №52400476 від 27.05.2020 року.

19 червня 2020 року Монастириською міською радою було прийнято рішення №997 згідно якого надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. по АДРЕСА_1 та для ведення ОСГ площею 0,23 га. урочище «Коло хати», площею 0,20 га. урочище «за Дерев`янком», площею 0,16 га. урочище «за Демчиком».

Позивач в усній формі зверталась до ПП «Землі Придністров`я» із проханням виготовити технічну документацію на вищевказані земельні ділянки, проте їй було відмовлено, оскільки вона не надала документи, зі змісту яких би вбачалось, що ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок по АДРЕСА_1 , після смерті своєї матері - ОСОБА_2

27.10.2020 року надійшла відповідь від ПП «Землі Придністров`я», з якої вбачається, що виготовити технічну документацію неможливо, оскільки з наданих документів не вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем своєї матері ОСОБА_2 .

З метою оформлення спадкових прав після смерті матері, позивач звернулась до нотаріальної контори, однак нотаріусом було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,25 га, та площею 0,60 га, у зв`язку із чим нотаріус рекомендував звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача - адвоката Андрусенка І.Я. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Монастириської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ПП «Землі Придністров`я» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16.01.2013 року Горішньослобідською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №01.

Після її смерті відкрилась спадщина на майно, до якого входив: житловий будинок по АДРЕСА_1 ; присадибна земельна ділянка площею 0.25 га. по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, згідно рішення Горішньослобідської сільської ради №26 від 08.05.1996 року.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №210407387 від 27.05.2020 року, за позивачем ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію №52400476 від 27.05.2020 року.

Як вбачається з витягу з рішення четвертої сесії двадцять другого скликання Горішньослобідської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області №26 від 08.05.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових і господарських будівель (присадибні ділянки) особистого підсобного господарства громадян сіл Горішня Слобідка, Нова Гута і Рідколісся, зокрема ОСОБА_2 передано земельні ділянки загальною площею 0,85 га, з яких: 0,25 га - присадибна ділянка, 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно рішення двадцять третьої сесії сьомого скликання Монастириської міської ради Тернопільської області №997 від 19.06.2020 року, позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га по АДРЕСА_1 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2300 га урочище «Коло хати» в с.Нова Гута, площею 0,2000 га урочище «за Дерев`янком», в с.Нова Гута, площею 0,1600 га урочище «за Демчком» в с.Нова Гута Монастириського району.

Як вбачається з відповіді директора ПП «Землі Придністров`я» №0657 від 27.10.2020 року, виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,60 га - неможливо, оскільки з наданих документів не вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем своєї матері ОСОБА_2 .

Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно заповіту від 23.01.1997 року, посвідченого секретарем виконкому Горішньослобідської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті належний їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними будівлями і земельну ділянку, що знаходиться в с.Нова Гута, Монастириського району, заповіла позивачу - ОСОБА_1 .

Згідно ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з довідки №306, виданої 01.10.2020 року Монастириською міською радою Тернопільської області, на час смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Спільно із нею проживали та були зареєстровані, зокрема, позивач ОСОБА_1 .

Крім того, при вивчені спадкової справи № 199, щодо майна померлої ОСОБА_2 судом встановлено, що спадщину вчасно прийняла її дочка - ОСОБА_1 .. Відомості про інших спадкоємців, що прийняли спадщину або претендують на неї в матеріалах спадкової справи відсутні.

З метою оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , а саме на земельні ділянки площею 0.25 га. по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, згідно рішення Горішньослобідської сільської ради №26 від 08.05.1996 року, позивач ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, як вбачається із повідомлення державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори №566/01-16 від 07.11.2020 року, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Так, згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Відповідно до ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно ч.1 ст. 17 ЗК України від 18 грудня 1990 року, чинного на час прийняття вищевказаного рішення у редакції на момент прийняття рішення, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Відповідно до ст. 56 ЗК України 1990 року для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

Відповідно до ст. 67 ЗК України 1990 року громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара.

26 грудня 1992 року Кабінетом Міністрів України прийнято Декрет «Про приватизацію земельних ділянок» № 15-92, яким сільським, селищним, міським Радам народних депутатів наказано забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Цим же декретом зупинено дію ст. 23 ЗК України 1990 року про те, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Вказаний Декрет втратив чинність лише 04.10.2006 року на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V.

Абзац. 2 п.1 Розділу Х «Перехідні Положення» ЗК України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Враховуючи наведене, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ПП «Землі Придністров`я» про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на:

- присадибну земельну ділянку площею 0.25 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, згідно рішення Горішньослобідської сільської ради №26 від 08.05.1996 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 .

Відповідач: Монастириська міська рада Тернопільської області: смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПП «Землі Придністров`я», с.Бобрівники, Монастириський район, Тернопільська область, .

Суддя В. М. Іванчук