Справа № 185/5810/20
Провадження № 2/185/416/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2021 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Красуцького Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу ЄУ №185/5810/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з нерухомого майна,-
26 серпня 2020 року ОСОБА_1 направив поштою на адресу суду позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просить зняти арешт, який був накладений 28.09.2007 року за №5747696 реєстратором: Шоста донецька державна нотаріальна контора, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони від 16.07.2007 року АЕ№826275, яка була винесена державною виконавчою службою у Київському районі м. Донецька, на квартиру АДРЕСА_1 .
Позовна заява мотивована тим, що 5 квітня 2007 року позивачем було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим В.І. Продавцями квартири були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Право власності було зареєстровано 11.04.2007 року, що підтверджується витягом від 11.04.2017 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька. У січні 2020 року позивач вирішив продати вищевказану квартиру, але не зміг цього зробити, оскільки 29.01.2020 року дізнався про накладений арешт. Так, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дізнався що арешт на квартиру накладений 28.09.2007 року за №5747696 реєстратором: Шоста донецька державна нотаріальна контора. Підставою накладення арешту на квартиру стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони від 16.07.2007 року АЕ№826275, яка була винесена державною виконавчою службою у Київському районі м. Донецька. Боржником зазначений не позивач, як дійсний власник квартири ОСОБА_1 , а один з минулих співвласників квартири, а саме громадянин ОСОБА_2 . 30.01.2020 року позивачем на адресу органів виконавчої служби було направлено заяву з вимогою зняття арешту з квартири. Але своїм листом від 12.02.2020 року органами виконавчої служби було повідомлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт на квартиру був накладений незаконно та необгрунтовано, оскільки на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони та безпосереднього накладення арешту, боржник - ОСОБА_2 , який зазначений в реєстрі, вже не був співвласником квартири АДРЕСА_1 . Зазначена квартира перебуває у власності позивача з 11.04.2007 року, тобто вже п`ять місяців до моменту накладення вищезазначеного арешту.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позов не подали.
Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05 квітня 2007 року ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (продавці) уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим В.І. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів вказаний договір купівлі-продажу квартири зареєстрований 05 квітня 2007 року.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м. Донецька, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 11 квітня 2007 року.
Вказане підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна,зареєстровано обтяження, арешт нерухомого майна, на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою обтяження вказана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони від 16.07.2007 року АЕ№826275, яка була винесена державною виконавчою службою у Київському районі м. Донецька, власник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Арешт зареєстровано 28.09.2007 року Шостою донецькою державною нотаріальною конторою.
Згідно листа від 30.01.2020 року позивач звернувся до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби щодо зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , як помилково накладеного.
Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) згідно листа від 12.02.2020 року повідомив позивача, що для зняття арешту необхідно звернутись до суду.
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно з частинами 3, 4 ст.334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Таким чином, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 з 11 квітня 2007 року з дати прийняття рішення про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації м.Донецька.
На час реєстрації обтяження на вказану вище квартиру 28 вересня 2007 року та винесення державною виконавчою службою у Київському районі м. Донецька 16 липня 2007 року постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони АЕ№826275, власником квартири АДРЕСА_1 був не ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 .
Отже, арешт на квартиру АДРЕСА_1 був накладений 16 липня 2007 року та зареєстрований 28 вересня 2007 року, помилково, оскільки майно на яке накладено арешт, належить позивачу, а не боржникові, ОСОБА_2 .
Звертаюсь до суду з позовом, позивач заявив вимоги до відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.
У даній цивільній справі, спірні правовідносини стосуються оскарження правомірності накладення арешту на нерухоме майно боржника державною виконавчою службою.
Тому належним відповідачем у такій справі має бути боржник за виконавчим провадженням, ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є неналежними відповідачами.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак при перевірці зарахування до Державного бюджету судового збору, суд встановив зарахування судового збору за іншою цивільною справою, тому судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь держави.
Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити частково.
Зняти арешт, зареєстрований 28.09.2007 року за №5747696 реєстратором: Шоста донецька державна нотаріальна контора, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони від 16.07.2007 року АЕ№826275, яка була винесена державною виконавчою службою у Київському районі м. Донецька, на квартиру АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А. О. Врона