Справа № 202/5516/20
Провадження № 2/202/501/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника відповідача - Мєхоношина Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос», ОСОБА_2 , про визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп інтернешнл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива 2014» про визнання договору поруки недійсним.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л. від 03 березня 2020 року відкрито провадження у справі № 362/287/20 за позовом ТОВ «Агроскоп інтернешнл» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті товару вартістю 12 713 702,13 грн., поставленого товариством «Агроскоп інтернешнл» товариству «Нива 2014» згідно укладеного між ними 14 вересня 2017 року договору купівлі-продажу технологічних наборів № 18 НХ 001 КРГЯ.

Свої вимоги щодо стягнення з позивача заборгованості у вказаній сумі ТОВ «Агроскоп інтернешнл» обґрунтовує виключно оскаржуваним цією позовною заявою тристороннім договором поруки від 14 березня 2019 року, згідно з яким позивач, як поручитель зобов`язався перед ТОВ «Агроскоп інтернешнл» солідарно з боржником ТОВ «Нива 2014» нести відповідальність за своєчасне (до 30 жовтня 2018 року) виконання останнім в повному обсязі своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «Агроскоп інтернешнл», згідно з вказаним договором купівлі-продажу.

Вказаний договір поруки укладено з численними порушеннями приписів діючого в Україні законодавства, а тому цей договір слід визнати недійсним відразу з кількох самостійних правових підстав.

Так, в порушення вимог ч.3 ст.203 ЦК України, оскаржуваний договір поруки не тільки не був спрямований, а й не міг бути спрямованим на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, що вказані в ч. 1 ст. 553 ЦК України, що є підставою відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України договір поруки може бути укладено між кредитором, боржником та поручителем тільки до спливу терміну виконання боржником свого зобов`язання перед кредитором і не може бути укладено після спливу цього терміну, а тому оскаржуваний договір поруки являється недійсним як такий, що не був направлений на реальне настання передбачених ним правових наслідків, бо не може вважатися дійсним укладений 14 березня 2019 року договір поруки про забезпечення виконання боржником основного зобов`язання в термін до 30 жовтня 2018 року, тобто в термін, який сплив за півроку до того.

Крім того, при укладенні 14 березня 2019 року оскаржуваного договору поруки всі три сторони (поручитель, кредитор та боржник) усвідомлювали неможливість виконання поручителем передбачених цим договором зобов`язань, а саме усвідомлювали неможливість забезпечення поручителем виконання ТОВ «Нива 2014» своїх боргових зобов`язань перед ТОВ «Агроскоп інтернешнл» в термін до 30 жовтня 2018 року, тобто за півроку до того.

При таких обставинах уже в момент укладення оскаржуваного договору поруки для сторін була очевидною нікчемність цього договору в зв`язку з неможливістю його виконання в термін до 30 жовтня 2018 року. Законодавством України передбачено укладення договорів, що виконуються в момент їх укладення; передбачено укладення договорів, що виконуються в майбутньому, але не передбачено укладення договорів, що виконуються в минулому, а тому оскаржуваний договір поруки є нікчемним договором та підлягає визнанню його недійсним.

Також, в момент укладення оскаржуваного договору поруки волевиявлення позивача не було вільним і укладення вказаного договору зовсім не відповідало його інтересам, але під впливом тяжкої для нього обставини та під тиском ТОВ «Агроскоп інтернешнл» позивач змушений був укласти оскаржуваний договір поруки на вкрай невигідних для нього умовах.

Недотримання сторонами в момент вчинення правочину вимоги ч.3 ст.203 ЦК України відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є самостійною підставою недійсності правочину.

Просив суд : визнати укладений 14 березня 2019 року між позивачем, ТОВ « Агроскоп інтернешнл» та ТОВ «Нива 2014» договір поруки недійсним з моменту його вчинення, як договір укладений позивачем під впливом тяжкої для нього обставини на вкрай невигідних умовах, а також як нікчемний договір, що не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків. Розподілити судові витрати між сторонами відповідно до закону.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2020 року, головуючим суддею у розгляді справи визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 16 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

01.10.2020 року від представника відповідача ТОВ «Агріі Україна» (до 22.09.2020 року «Агроскоп Інтернешнл») ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву в якій вказав, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та незаконними, а тому в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено повністю. Позиція позивача не підкріплена належними і допустимими доказами. Укладений між позивачем і відповідачами договір поруки б/н від 14.09.2019 року відповідає усім вимогам закону, зокрема тому, що ухвалювалися судові рішення, які в силу ч.4 ст.82 ЦПК України це підтверджують.

Як встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 року по справі №904/3625/19, яке залишено в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2020 року по справі №904/3625/19 між ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» (, назва з 22.09.2020 р. ТОВ «Агріі Україна» і ТОВ «Нива 2014» () було укладено Договір купівлі-продажу технологічних наборів №18 НХ001 КРГЯ від 14.09.2017 року.

14.03.2019 р. було укладено три договори поруки в забезпечення зобов`язання ТОВ «Нива 2014» ( Покупець) перед ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» (Продавець) за договором, а саме: Договір поруки №б/н від 14.03.2019 року між Продавцем ( Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» (поручитель 1) та ТОВ «Нива 2014»; Договір поруки №б/н від 14.03.2019 року між Продавцем ( Кредитором) та ОСОБА_2 (поручитель 2) та ТОВ «Нива 2014»; Договір поруки №б/н від 14.03.2019 року між Продавцем (Кредитор) та ОСОБА_1 Поручитель), одночасно який був керівником і співзасновником поручителя 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» та боржника ТОВ «Нива 2014».

По справі №904/3625/19 ТОВ НВП «Золотий Колос» (поручитель 1) подав зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору поруки №б/н від 14.03.2019 р., укладеного між Продавцем (Кредитором), Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» та ТОВ «Нива 2014». Згідно з Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.20219 року по справі №904/3625/19, яке залишено в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2020 року по справі №904/3625/19, у задоволенні зустрічної позовної заяви про визнання недійсним Договору поруки №б/н від 14.03.2019 року відмовлено.

Умови всіх вищевказаних договорів поруки є абсолютно ідентичними для всіх трьох поручителів. Просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

02.11.2020 року від представника відповідача ТОВ «Агріі Україна» Мєхоношина Д.В. надійшли письмові пояснення, як доповнення до відзиву на позовну заяву про визнання договору поруки недійсним, в яких вказав щодо спрямованості правочину на реальне настання обумовлених наслідків - в момент укладання усіх трьох договорів поруки від 14.03.2019 р. ОСОБА_1 переконував кредитора, що як колишній власник та керівник ТОВ «Нива 2014» зробить усе від нього залежне для повного виконання зобов`язань ТОВ «Нива 2014» за Основним договором перед кредитором. Позивач не вказує в позовній заяві про те, що згідно з п.8.1. Основного договору, він набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін та його закріплення печатками Сторін і діє до остаточного виконання Сторонами своїх зобов`язань за ним.

Крім того, звернув увагу суду на п.1.2, 1.3 Договору поруки, зміст яких прямо вказує на те, що позивач отримав копії усіх документів щодо забезпечуваного ним зобов`язання, ознайомився з ними, зокрема, з положеннями основного договору, повністю їх прийняв (документи і їх зміст) і зобов`язався їх виконувати солідарно з відповідачем ТОВ «Нива 2014», прекрасно усвідомлював фактичний стан справ зі строком виконання зобов`язань за Основним договором, допускав навіть можливість застосування до нього неустойки, відсотків, курсового коливання, інфляційних втрат, тощо, але свідомо прагнув настання таких наслідків.

Вказав, що позивач не наводить жодних законних і об`єктивних обставин, які унеможливлюють виконання ним зобов`язання перед Кредитором (тяжка хвороба, припинення Основного договору, рішення органів державної влади, ембарго, військові дії, блокування рахунків, тощо). А сплив строку Основного договору не вважався і не вважається Кредитором обставиною, що унеможливлює виконання зобов`язань ТОВ «Нива 2014» або поручителем.

Зазначив щодо жахливого примусу, якого до укладання договору Поруки зазнав ОСОБА_1 то про нього знає тільки він.

05.11.2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву в якій вказав, що оскаржуваний договір поруки від 14 березня 2019 року є недійсним уже тому, що в ньому відсутні обов`язкові та істотні для договорів поруки умови, оскілки жодного слова не вказано про предмет договору поруки, тобто про умови його поручительства за своєчасне виконання ТОВ «Нива 2014» свого грошового зобов`язання перед ТОВ «Агроскоп інтернешнл», а саме термін договору поруки вжито тільки один раз, та й то в назві договору.

За своїм змістом оскаржуваний договір поруки від 14 березня 2019 року є чим завгодно (договором переводу боргу, договором про надання спонсорської допомоги, тощо), але тільки не договором поруки, оскільки в порушення вимог ч.1 ст. 628 та ч.1 ст.638 ЦК України не містить жодної з передбачених законом істотних та обов`язкових для договорів поруки умов поручительства, тобто в ньому не визначено самого предмету договору поруки, а саме не визначено хто, перед ким, на яких умовах і за кого поручається.

В момент укладання 14 березня 2019 року оскаржуваного договору поруки всі три сторони (позивач, ТОВ «Агроскоп інтернешнл» та ТОВ «Нива 2014») усвідомлювали неможливість виконання ним та ТОВ «Нива 2014» передбачених цим договором зобов`язань, а саме усвідомлювали неможливість забезпечення ТОВ «Нива 2014» своїх боргових зобов`язань перед ТОВ «Агроскоп інтернешнл» в термін до 30 жовтня 2018 року, тобто за півроку до укладання оскаржуваного договору поруки. Просив суд: визнати укладений 14 березня 2019 року між позивачем, ТОВ «Агроскоп інтернешнл» та ТОВ «Нива 2014» договір поруки недійсним з моменту його вчинення як такий, що, по-перше, за своїм змістом не відповідає вимогам закону через невизначеність у ньому істотних умов, обов`язкових для такого виду договорів; по-друге, не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, і, по-третє, являється нікчемним правочином, неможливість виконання якого була очевидною для всіх сторін в момент його укладення в зв`язку з наявністю обставини, а саме спливу терміну виконання боржником основного зобов`язання, за яку жодна із сторін не відповідає та розподілити судові витрати між стронами відповідно до закону.

08.12.2020 року від представника відповідача ТОВ «Агріі Україна» Мєхоношина Д.В. надійшли письмові пояснення з урахуванням доповнення ОСОБА_1 позовної заяви про визнання договору поруки недійсним.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Агріі Україна» про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» та ОСОБА_2 .

29 грудня 2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій визначені сторони по справі та зазначено про те, що предметом будь-якого договору поруки являється поручительство, а не автоматична підміна боржника поручителем шляхом прийняття на себе його боргових зобов`язань. Суттю будь-якого договору поруки є відповідний вплив поручителя на боржника з ціллю забезпечення своєчасного виконання самим боржником основного зобов`язання перед кредитором. Діючим законодавством України передбачено можливість укладання тільки тих договорів, які виконуються в момент їх вчинення або в майбутньому, та не передбачено можливості укладання договорів які виконуються в минулому, оскільки не можливо повернути час назад, який уже минув.

На день укладання оспорюваного договору поруки, на 14 березня 2019 року, всім його учасникам було відомо про сплив терміну виконання ТОВ «Нива 2014» свого зобов`язання перед ТОВ « Агроскоп інтернешнл» згідно з договором купівлі-продажу, але в результаті цієї обізнаності оскаржуваний договір поруки не став спрямованим на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, оскільки ні ч.5 ст.203, ні ч.1 ст.215 ЦК України не містить ніяких виключень чи застережень, а тому оспорюваний договір поруки, як був, так і залишився недійсним.

В той же час обізнаність всіх учасників оспорюваного договору поруки в тому, що цей договір не направлений на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, ще раз свідчить про направленість умислу учасників на укладання саме недійсного договору.

Просив суд: визнати укладений 14 березня 2019 року між позивачем, ТОВ « Агроскоп інтернешнл» та ТОВ «Нива 2014» договір поруки недійсним з моменту його вчинення як такий, що, по-перше, за своїм змістом не відповідає вимогам закону через невизначеність у ньому предмету договору, який являється найістотнішою та обов`язковою умовою будь-якого договору; по-друге, як такий, що не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, і, по-третє, як такий, що за своїм змістом суперечить закону через невизначеність у ньому строку договору, який являється істотною (обов`язковою) умовою для даного виду договорів та розподілити судові витрати між стронами відповідно до закону.

19.01.2021 року від представника відповідача ТОВ « Агріі Україна» Мєхоношина Д.В. надійшла заява про доповнення відзиву на уточнену позовну заяву. В якому вказав, що забезпечуваний договір купівлі-продажу №18 НХ 001 КРГЯ від 14.09.2019 року був чинним на момент укладання спірного договору поруки, оскільки договір купівлі-продажу містить обов`язок повного виконання його умов без обмеження строку. Зазначив, що ЦК України не містить заборону укладання договору поруки після настання строку виконання зобов`язання за договором підряду. Більше того, за загальним правилом, як і інші способи забезпечення виконання зобов`язань, договір поруки забезпечує дійсне зобов`язання (ст.548 ЦК України), тобто на момент укладання договору поруки вже має існувати основне зобов`язання, або вони укладаються одночасно. Обставини настання строку оплати за забезпеченим зобов`язанням на момент укладання договору поруки не змінює її змісту та не свідчить про удаваність.

Звернув увагу суду на те, що в Господарському суді Дніпропетровської області розглядалася справа №904/3625/19, провадження у якій було відкрито ухвалою суду від 21.08.2019 року. Цією ухвалою ОСОБА_1 , як поручителя ТОВ «Нива 2014» було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог. Залучався він до участі у справі саме для надання йому можливості заперечувати проти вимог ТОВ «Агріі Україна», відстоювати свої права. Проте, ОСОБА_1 протягом всього розгляду справи №904/3625/19 не прийняв участі у жодному засіданні, не подав жодного відзиву, заяви та заперечення. Хоча той же адвокат Синиченко весь час у справі №904/3625/19 представляв ТОВ НВП «Золотий Колос». Просили в позові відмовити.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі.

11.03.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Синиченка Ю.В. надійшла відповідь на відзив.

05.04.2021 року від представника відповідача ТОВ «Агріі Україна» - Мєхошина Д.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні, яке відбувалося 19.04.2021 року, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Синиченко Ю.В. уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з наведених в позові підстав. В подальшому на судові засідання призначені на 18.05.2021 року на 27 травня 2021 року подав заяви про відкладення слухання справи.

Представник відповідача ТОВ «Агріі Україна» - Мєхошин Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з наведених у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив підстав. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Відповідно до заяви просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності та ухвалити рішення по справі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос», ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні, яке відбувалося 27.05.2021 року в режимі відеоконференції представник відповідача заперечував щодо відкладення слухання справи, вказав на те, що судом заслухані сторони та досліджені матеріали справи та повторна неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши представника відповідача та беручи до уваги, що в судовому засіданні, яке відбувалося 19.04.2021 року за участю представника позивача були заслухані сторони по справі, представники висловили свої доводи та міркування, заперечення, подали усі наявні у них докази та всі необхідні письмові заяви і клопотання щодо предмету спору, по справі досліджені всі письмові докази, перевірено доказами обставини справи та представником позивача було подано заяву про відкладення слухання справи на судове засідання, яке було призначено на 18.05.2021 року у зв`язку з непрацездатністю, однак підтверджуючий документ суду не наданий. На судове засідання, яке призначено на 27.05.2021 року представником подано заяву про відкладення слухання справи у зв`язку з зайнятістю в іншій справі, тому суд доходить висновку що неявка в судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (далі - Продавець, наразі - Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нива 2014» (далі - Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № 18 НХ 001 КРГЯ від 14.09.2017 р. (надалі - Договір), відповідно до якого, продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця технологічні набори, найменування якого вказується в Специфікації - Додатку до даного Договору, яка становить його невід`ємну частину, а покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість згідно з умовами Договору (пункт 1.1. Договору).Цей договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін та його скріплення печатками Сторін і діє до остаточного виконання Сторонами своїх зобов`язань (пункт 8.1. Договору).

Згідно зі Специфікаціями № 2 НК від 14.09.2017, № 3 НК від 14.09.2017, № 5 НК від 23.02.2018, № 6 ЗК від 16.04.2018, № 7 НК від 16.04.2018 повна оплата за поставлений товар має бути здійснена не пізніше 30.10.2018 р.

14.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп інтернешнл» (далі - Кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Нива-2014» (далі - Боржник) та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед Кредитором нести солідарну відповідальність із Товариством з обмеженою відповідальністю «Нива-2014», за виконання Боржником у повному обсязі грошових зобов`язань перед кредитором по Договору №18 НХ 001 КРГЯ від 14.09.2017 р. з усіма додатками (в тому числі, специфікаціями) і додатковими угодами до нього, які укладені на дату цього Договору поруки та/або будуть укладені між Кредитором і Боржником протягом всього строку дії Договору купівлі-продажу в частині:

а) своєчасної та повної оплати залишку несплаченої вартості всього фактичного поставленого товару, з урахуванням валютного коригування ціни товару у відповідності до пункту 2.2. Договору купівлі-продажу, та

б) сплати всіх договірних санкцій, неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат та будь-яких інших платежів, у випадках передбачених договором купівлі-продажу та/або законодавством. (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що поручитель заявляє, що він ознайомлений з усіма положеннями Договору купівлі-продажу і цього Договору поруки, повністю їх приймає і зобов`язується виконувати їх солідарно з Боржником, в тому числі, Поручитель ознайомлений і погоджується з пунктами 2.2.-2.5., 6.1.- 6.9. Договору купівлі-продажу.

Умовами пункту 2.1. Договору встановлюється, що при невиконанні Боржником з будь-яких причин зобов`язань перед кредитором у строки і на умовах, що обумовлені Договором купівлі-продажу, Поручитель приймає на себе зобов`язання самостійно у ті самі терміни, що вказані в Договорі купівлі-продажу, укладеному між Кредитором і Боржником, сплатити Кредитору:

2.1.1. Весь залишок неоплаченої боржником заборгованості за фактично поставлений товар, з урахуванням коригування ціни товару у відповідності до пункту 2.2. Договору купівлі-продажу;

2.1.2. Нараховані відповідно до умов договору купівлі-продажу та цього Договору поруки неустойку, пеню, штрафи, валютне курсове коригування і виконати інші грошові зобов`язання, що випливають з Договору купівлі-продажу та/або законодавства, шляхом перерахування коштів на рахунок Кредитора, зазначений в даному Договорі поруки або інший рахунок, повідомлений йому Кредитором письмово шляхом направлення відповідного повідомлення цінним листом з описом вкладення або під розпис повноважному представнику Боржника та/або поручителя.

Цей Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріпленні печатками (у разі наявності) трьох сторін та діє до повного виконання Боржником (або Поручителем) зобов`язань перед Кредитором по Договору купівлі-продажу ( т.1 а.с. 50).

Позивачем заявлені вимоги про визнання договору поруки недійсним з моменту його вчинення як такого, що, за своїм змістом не відповідає вимогам закону через невизначеність у ньому предмету договору; як такого, що не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, і, як такого, що за своїм змістом суперечить закону через невизначеність у ньому строку договору.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 203 ЦК України, встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачам), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 09.11.2009 року та ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою визначені статті 554 ЦК України. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/3625/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп інтернешнл» до Товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА 2014», Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Золотой Колос», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості в розмірі 12 713 702,13 грн. (за договором купівлі-продажу-технологічних наборів № 18 НХ 001 КРГЯ від 14.09.2017) та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос», до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп інтернешнл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива 2014», про визнання договору поруки б/н від 14.03.2019 недійсним.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 року по справі №904/3625/19, яке залишено в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2020 року по справі №904/3625/19, первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива 2014» та Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» заборгованість в сумі 12 713 702,13 грн. (двадцять мільйонів сімсот тринадцять тисяч сімсот дві грн. 13 коп.), судові витрати у розмірі 190 705,53 грн.(сто дев`яносто тисяч сімсот п`ять грн. 53 коп.).

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Золотий Колос» до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Агроскоп Інтернешнл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива 2014» про визнання договору поруки б/н від 14.03.2019 - відмовлено.

В ході розгляду справи встановлено, що між ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» (, назва з 22.09.2020 р. ТОВ «Агріі Україна») і ТОВ «Нива 2014» було укладено Договір купівлі-продажу технологічних наборів №18 НХ001 КРГЯ від 14.09.2017 року.

14.03.2019 року було укладено три договори поруки в забезпечення зобов`язання ТОВ «Нива 2014» (Покупець) перед ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» (Продавець) за договором, а саме: Договір поруки №б/н від 14.03.2019 року між Продавцем ( Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» (поручитель 1) та ТОВ «Нива 2014»; Договір поруки №б/н від 14.03.2019 року між Продавцем ( Кредитором) та ОСОБА_2 (поручитель 2) та ТОВ «Нива 2014»; Договір поруки №б/н від 14.03.2019 року між Продавцем (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель), одночасно який був керівником і співзасновником поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» і ТОВ «Нива 2014».

Умови всіх вищевказаних договорів поруки є абсолютно ідентичними для всіх трьох поручителів.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2020 року по справі №904/3625/19 зазначено, що посилання скаржника на те, що укладання договору поруки щодо зобов`язання, строк виконання якого минув, свідчить про відсутність спрямованості спірного договору поруки на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним, відхиляються колегією суддів як помилкові, оскільки ЦК України не містить заборону укладення договору поруки після настання строку виконання зобов`язань за договором купівлі -продажу.

Більш того, за загальним правилом, як і інші способи забезпечення виконання зобов`язань, договір поруки забезпечує дійсне зобов`язання (ст. 548 ЦК України), тобто, на момент укладення договору поруки вже має існувати основне зобов`язання, або вони укладаються одночасно.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №912/2185/16, від 03.09.2019 у справі №904/4567/18, у яких суд зазначив, що порука за вимогу, строк виконання якої настав, свідчить про її реальність.

Забезпечуваний договір купівлі-продажу №18 НХ 001 КРГЯ від 14.09.2017 був чинний на момент укладення спірного договору поруки. Пунктом 8.1. Договору купівлі-продажу №18 НХ 001 КРГЯ від 14.09.2017 встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та його скріплення печатками сторін і діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань, тобто договір купівлі-продажу містить обов`язок повного виконання його умов без обмеження строку.

Колегія суддів відхилила доводи апелянта, що з урахуванням обставин настання строку оплати за забезпеченим зобов`язанням на момент укладення спірного договору поруки у ТОВ НВП «Золотий Колос», як поручителя, відсутня можливість своєчасного виконання зобов`язання замість боржника. Вказані доводи спростовується самим змістом поруки, оскільки поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником та саме у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пункт 2.1. договору поруки, зі змістом якого не погоджується скаржник, як такий, що неможливо виконати, свідчить лише про обсяг обов`язків, які покладаються на поручителя, у випадку неналежного виконання боржником забезпеченого зобов`язання, а також про визнання строків оплати забезпеченого зобов`язання, такими що настали для поручителя, у випадку неналежного їх виконання боржником та пред`явлення вимоги кредитора до поручителя. Окрім того, зміст вказаного пункту договору скаржник розглядає не у сукупності з іншими умовами договору, які визначають, зокрема, солідарну відповідальність поручителя.

Відносно позбавлення ТОВ НВП «Золотий Колос» можливості вплинути на боржника та сприяти своєчасному виконанню боржником забезпеченого зобов`язання, суд зазначає, що поручитель був обізнаний, як з умовами договору поруки, так і з умовами забезпеченого зобов`язання - договору купівлі-продажу №18 НХ 001 КРГЯ від 14.09.2017 р., відповідно знав ступінь виконання боржником цього договору купівлі-продажу.

Окрім того, спірний договір поруки було укладено у березні 2019 року, а з позовом до суду про стягнення заборгованості за забезпеченим зобов`язанням кредитор звернувся у серпні 2019 року. Наявність вказаного часу надавала можливість поручителю впливати на боржника в частині виконання ним свого обов`язку за забезпеченим зобов`язанням,

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Дослідивши зміст спірного договору колегія суддів не вбачала в ньому недоліків, які б не дозволяли дійти висновку, що він є саме порукою.

Зокрема, у договорі визначено сторін зобов`язання (боржника, кредитора та поручителя); зобов`язання, забезпеченого порукою; умови такого забезпечення та обсяг обов`язків взятих поручителем.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

У справах про стягнення заборгованості за кредитним договором до предмета доказування включається наступна сукупність фактів: укладення кредитного договору, надання грошових коштів позичальнику у розмірах та на умовах, встановлених договором, повернення, часткове повернення чи не повернення кредитних коштів та сплата процентів, розмір заборгованості, що утворилась.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому встановлено, що договір поруки підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Забезпечуваний договір купівлі-продажу №18 НХ 001 КРГЯ від 14.09.2017 був чинний на момент укладення спірного договору поруки, ЦК України не містить заборону укладення договору поруки після настання строку виконання зобов`язань за договором купівлі - продажу, у договорі поруки визначено сторони зобов`язання (боржника, кредитора та поручителя); зобов`язання, забезпечене порукою; умови такого забезпечення та обсяг обов`язків взятих поручителем, тому оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 6,15,16, 203,215,543,544,548, 626,627,628,637,638 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріі Україна» (03022, м. Київ, вул. Смольна, буд.9-Б, ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива 2014» ( 49074, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд.111-А, кв.51, ), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на стороні позивача:Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Золотий Колос» (57313, Миколаївська область, Снігурівський район, с. Павлівка, вул. Молодіжна, буд.3, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про визнання договору поруки недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 07.06.2021 року.

Суддя Л.П. Слюсар