Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3656/20 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Коломієць О.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №285/3656/20 за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М. в м. Новоград-Волинський,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між сторонами 26 грудня 2018 року було укладено кредитний договір №SAMABWFC6, згідно умов якого, ОСОБА_1 приєднався до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та отримав кредитну картку. У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином, станом на 26.08.2020, виникла заборгованість у розмірі 17561,64 грн, яка складається із:11988,69 грн - заборгованість за кредитом; 5572,95 грн заборгованість по відсоткам.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року позов АТ «Акцент-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC6 від 26.12.2018 у розмірі 10684,76 грн та судові витрати. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення заборгованості в повному обсязі. Зокрема вказує, що до матеріалів справи Банком було долучено паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено всі умови кредитування, строки, процентна ставка, та який підписаний боржником.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у стягненні заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві-анкеті від 26.12.2018 підписаній відповідачем відсутні домовленості сторін про сплату останнім відсотків за користування кредитним коштами.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що 26 грудня 2018 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №SAMABWFC6, шляхом підписання Анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими процентами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Разом з тим першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в якому визначена процентна ставка, яка становить 3,9 % в місяць ( 46,8 % річних).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції у порушення вимог статей 81, 367, 374 ЦПК України з урахуванням повноважень суду не врахував те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку та її розмір, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредитуза програмою «Кредитна картка» ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за договором №SAMABWFC6 від 26.12.2018, виданий банком, за яким заборгованість за кредитним договором станом на 26.08.2020 року становить 5 572 грн 95 коп.

А тому, зазначена сума заборгованості за відсотками підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає зміні, із збільшенням розміру заборгованості за кредитним договором стягнутої з відповідача з 10 684 грн 76 коп до 16 257 грн 71 коп.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнутої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 684 грн. 76 коп. є правильним.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами ст.141 ЦПК України апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання позовної апеляційної скарги в розмірі 3 153 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2020 року змінити, збільшивши розмір стягнутої заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC6 від 26.12.2018 з ОСОБА_1 на користь Акціонерногоо товариства «Акцент- Банк» з 10 684 грн 76 коп. до 16 257 грн 71 коп., з яких: 10 684 грн 76 коп. заборгованість за тілом кредиту та 5 572 грн 95 коп. заборгованість за відсотками.

Стягнути ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» 3 153 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді