Номер провадження: 22-ц/813/5127/21
Номер справи місцевого суду: 509/3402/17
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів- Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Представника третьої особи - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4

- про поділ спільного майна подружжя

- усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом вселення,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА ТА ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

В грудні 2020 року представник заявника ОСОБА_4 - адвокат Акрабова О.М., звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Вимоги обгрунтовувала тим, що ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 09.11.2017 року, в порядку забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом вселення:

- накладено арешт на земельну ділянку площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851;

- накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

-заборонено ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, зокрема продавати, уступати, дарувати та інше, щодо вищезазначеної земельної ділянки та житлового будинку.

Посилаючись на те, що на даний час будинок, належить ОСОБА_4 , заявник просив суд скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року заяву ОСОБА_4 - задоволено.

?Скасовано ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року.

?Знято арешт з земельної ділянки площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851.

?Знято арешт з житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

?Знято заборону ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, зокрема продавати, уступати, дарувати та інше, на земельну ділянку площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

24.11.2020 року ОСОБА_2 не погодившись із вищезазначеною ухвалою суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та залишити в силі ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року.

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ч.2 ст. 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що на розгляді Одеського апеляційного суду, знаходиться цивільна справа № 522/660/18 за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Немм Олени Володимирівни, про визнання недійсним договорів про відступлення прав вимоги і скасування запису про іпотеку.

Зазначає, що посилання апелянта про те, що земельна ділянка та житловий будинок належали ОСОБА_3 на праві власності є передчасними, у зв`язку з тим, що дане майно є спільною сумісною власністю подружжя і поділ цього майна є предметом розгляду справи № 509/3402/17 у суді першої інстанції, яке ще не вирішено.

Посилається на те, що на час подання апеляційної скарги, вказані цивільні справи не розглянуті, та у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 може бути визнаний незаконним власником та за результатами зняття арешту та оформлення права власності за ОСОБА_4 , наслідки можуть бути незворотними, що унеможливить приведення у початковий стан права та обов`язки на вищевказану нерухомість.

Зазначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та мають бути вжиті лише в межах позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

ФАКТИЧНІ МАТЕРІАЛИ СПРАВИ

Матеріалами справи встановлено, що згідно з Іпотечним договором укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 24.12.2014 року, остання передала в іпотеку земельну ділянку площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851 та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належали їй на той час на праві приватної власності. Позивач ОСОБА_2 надавав письмову згоду на укладання даного договору, що підтверджується п. 3.3 договору іпотеки.

В вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом вселення.

06.09.2017 року між ОСОБА_4 та ТОВ «СТАНДАРД ФІНАНС ГРУПП» укладено договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 24.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофимець В.В. за реєстровим номером №798, який виступає забезпеченням виконання забов`язань за Кредитним договором № № 014/81-1-0-00/9630 від 24.12.2014 року.

Згідно з умовами договору про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором від 06.09.2017 року ОСОБА_4 перейшли всі права Іпотекодержателя за договором, у тому числі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність предмету іпотеки в рахунок невиконаних зобов`язань за Кредитним договором № 014/81-1-0-00/9630 від 24.12.2014 року.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області 09.11.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом вселення, було забезпечено шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,099га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851, накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, зокрема продавати, уступати, дарувати та інше, щодо вищезазначеної земельної ділянки та житлового будинку.

23.05.2019 року державним реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 .

Наразі вищезазначені обтяження на житловий будинок перешкоджають ОСОБА_4 вільно користуватися та розпоряджатися своєю приватною власністю, а обтяження на земельну ділянку порушує його права як Іпотекодержателя, заборона ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, зокрема продавати, уступати, дарувати та інше вищезазначену земельну ділянку та житловий будинок, адже перешкоджає зверненню стягнення у способи передбачені Іпотечним договором від 24.12.2014 року, тому на думку ОСОБА_4 вони підлягають скасуванню.

Під час прийняття рішення про забезпечення позову ОСОБА_2 , житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вже перебував в іпотеці у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке як іпотекодержатель мав пріоритетне право на задоволення своїх вимог перед іншими кредиторами за рахунок іпотечного майна.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи заходи забезпечення позову районний суд виходив з того, що земельна ділянка площею 0,099га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0851, та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві власності ОСОБА_4 , який не є стороною спору.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Так, частиною 1 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно частини 1 статті 156 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Норми ЦПК не містять вимог до змісту клопотання учасника справи про скасування заходів забезпечення позову. Крім того, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування ухвали тільки у разі, якщо вони призвели до неправильного вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, однак такі обставини судом апеляційної інстанції не встановлені.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як передбачено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи те, що спір стосується майна, власником якого є інша особа по справі, та до якого не заявлені позовні вимоги, районний суд дійшов правильного висновку, про відсутність забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову не вплине на виконання судового рішення .

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що судове рішення першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367,368,374,375,379,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текс постанови складено 04.06.2021 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді О.С.Комлева

С.М. Сегеда