Справа № 310/6532/20
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Кошевої О.А., з

а участю секретаря судового засідання - Ледовської А.В..,

представника заявника - Колонтай Ю.Ю. ,

заявниці - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Бердянська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Бердянська державна нотаріальна контора звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на таке.

Заявник вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким заявниця постійно мешкала однією сім`єю без реєстрації шлюбу та була зареєстрована разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, при цьому заповіту ОСОБА_4 не залишив. Заявниця зазначила,що у встановлений законом строк звернулась до Бердянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги, а також в своїй заяві повідомила нотаріуса про іншого спадкоємця ОСОБА_3 - онука ОСОБА_4 . Додала, що на день її звернення до суду з даною заявою, інший спадкоємець не звертався до Бердянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і свідоцтво про право на спадщину за законом йому не видавалось.

Заявниця вказала, що ОСОБА_4 24.06.1978 року уклав шлюб з ОСОБА_5 , яка після шлюбу взяла його прізвище. Дітей у подружжя не було і 23.08.1984 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було розірвано. Після розірвання шлюбу дружина залишила собі дошлюбне прізвище ОСОБА_7 . Під час шлюбу подружжя ОСОБА_8 придбало 1/6 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 , яка фактично складала собою окрему квартиру АДРЕСА_3 .

30.12.1988 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя на підставі якого їй належить 1/12 частка житлового будинку по АДРЕСА_2 , а іншою 1/12 часткою володів її колишній чоловік ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_5 22.12.1999 року уклала шлюб з ОСОБА_9 , взяла собі прізвище чоловіка та переїхала мешкати в м. Київ. В ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер, а тому ОСОБА_2 повернулась до Бердянську.

Заявниця вказала,що з червня 2011 року вона почала жити разом з ОСОБА_4 однією сім`єю. У ОСОБА_4 від першого шлюбу була дочка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка пос. Листвяги, м. Новокузнецьк, Кємєровської області, Російська Федерація, яка померла задового до смерті ОСОБА_4 . Однак у неї залишився син ОСОБА_3 і який не заявив про прийняття ним спадщини по праву представлення за померлим ОСОБА_4 .

Заявник та її представник - адвокат Колонтай Ю.Ю. в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в заяві, прохали суд заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Бердянської державної нотаріальної контора в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти заяви не надав.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував.

Суд, заслухав заявника, представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Бердянським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Запорізькій області 13.08.2019 року.

Заявниця - ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_4 та була зареєстрована разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 17.09.2019 року вих. №15440 виданою відділом реєстрації місця проживання виконкому Бердянської міської ради та довідкою від 20.07.2020 року вих.№.3154 про склад осіб зареєстрованих на момент смерті зі спадкодавцем.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, при цьому заповіту ОСОБА_4 не залишив.

З`ясовано, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулась до Бердянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги.

Відповідно до інформаційної довідки № 2105/0214 від 02.12.2020 року в провадженні Бердянської державної нотаріальної контори,знаходиться спадкова справа №43/2020,щодо майна померлого, ОСОБА_4 , яка була зведена на підставі звернень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 24.06.1978 року уклав шлюб з заявницею, який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданим 23.08.1984 року. З червня 2011 року заявниця почала жити разом з ОСОБА_4 однією сім`єю.

Вищевикладене суду також підтвердили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , допитані в ході судового розгляду.

Ставити під сумнів показання даних свідків в суду немає підстав.

Згідно визначення, викладеного в ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно положень п. 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтями 1221, 1222 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

В статті 1264 ЦК України зазначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За приписом норми частини першої ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно частини другої ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі й про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно зі ст. 315 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини - на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення її особистих майнових прав, в даному випадку отримання спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_2 є обґрунтованою і підлягаючою задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 258,265,315,319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Бердянська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 2011 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 02 червня 2021 року.

Суддя О. А. Кошева