Справа № 161/7532/20 Провадження № 22-з/802/29/21 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Категорія: 18 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2021 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В. ,
суддів - Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю.,
розглянувши заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Освіта Плюс» - Терлецького Леоніда Сергійовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Освіта Плюс», третя особа Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінвестком», Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарум», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дебольська Вікторія Володимирівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назірович, про визнання договорів недійсними, за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2020 року,
У вересні 2020 року ТзОВ «Освіта Плюс» звернулося в суд із зазначеними позовом.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2020 року позов ТзОВ «Освіта Плюс» задоволено частково. Визнано недійсними договори:

іпотеки, укладений між ТзОВ «Промінвестком» та ОСОБА_2 02 червня 2016 року, щодо передачі в іпотеку об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення площею 2542,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01;

про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 02 червня 2016 року, укладений між ТзОВ «Промінвестком», ТзОВ «Зарум» та ОСОБА_2 06 лютого 2018 року, щодо передачі новому іпотекодержателю прав вимоги первісного іпотекодержателя за договором іпотеки об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення площею 2542,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01;

іпотеки, укладений між ТзОВ «Промінвестком» та ОСОБА_2 02 червня 2016 року, щодо передачі в іпотеку об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення площею 645,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01;

про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 02 червня 2016 року, укладений між ТзОВ «Промінвестком», ТзОВ «Зарум» та ОСОБА_2 06 лютого 2018 року, щодо передачі новому іпотекодержателю прав вимоги первісного іпотекодержателя за договором іпотеки об`єкта нерухомості - нежитлового приміщення площею 645,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 18 травня 2021 року апеляційну скаргу відповідача ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» залишено без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2020 року залишено без змін.

20 травня 2021 року до Волинського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ТзОВ «Освіта Плюс» - Терлецького Л. С. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі, переглянутій апеляційним судом про стягнення з відповідача ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» на користь позивача ТзОВ «Освіта Плюс» витрат на професійну правничу допомогу адвокатів у розмірі 50000 грн.

Розгляд зазначеної заяви представника позивача проведено без виклику сторін спору.

Дослідивши зміст заяви представника позивача Терлецького Л. С. про ухвалення додаткового рішення та приєднаних до неї письмових доказів, які підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Встановлено, що представник позивача - адвокат Терлецький О. М., у судових дебатах в суді апеляційної інстанції зробив заяву про відшкодування позивачу, інтереси якого він представляє, понесених судових витрат, докази щодо яких позивач має надати протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Із заяви про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла до апеляційного суду 20 травня 2021 року від представника позивача Терлецького О. М. вбачається, що позивачем на професійну правничу допомогу адвоката понесено витрати в сумі 49518 грн, і ця обставина підтверджується наданими і приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами: договором про надання правової допомоги № 005 від 14 травня 2019 року; додатковою угодою № 2 до договору № 005 від 14 травня 2019 року; квитанцією до прибуткового ордеру від 20 травня 2021 року на суму 50000 грн; акт приймання передачі послуг згідно договору № 005 від 20 травня 2021 року.

Зважаючи на складність справи та виконаних адвокатом робіт, час витрачений ним на їх виконання, обсяг наданих ним послуг під час слухання справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» на користь позивача ТзОВ «Освіта Плюс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн.

За таких обставин, на думку колегії суддів, витрати понесені відповідачем ТзОВ «Освіта Плюс» на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 50000 грн, як такі, що відповідають складності цієї справи, та критеріям реальності і розумності.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Освіта Плюс» - Терлецького Леоніда Сергійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити та ухвалити у справі додаткове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного науково-технічного університету» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Освіта Плюс» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий

Судді