Єдиний унікальний номер 235/6703/20
Номер провадження 22-ц/804/448/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 235/6703/20

Номер провадження 22-ц/804/448/21

27 січня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія»

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія»

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Хмельовою С.М. в м. Покровськ в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 16 листопада 2020 року, повний текст рішення складено 18 листопада 2020 року, час ухвалення рішення суду не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У жовтні 2020 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 17.05.2017 року по 14.01.2020 року він працював на підприємстві відповідача машиністом гірничих виймальних машин з повним робочим днем в шахті. 14.01.2020 року був звільнений за п.2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я. Медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії (ЦЛЕК) від 14.07.2020 р. № 23/504 йому встановлено вперше професійне захворювання: Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5 S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико- динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (II ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та Пономарьової Н.І. Пневмоконіоз ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.). Відповідно до акту форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, причинами виникнення професійного захворювання стала тривала робота у шкідливих підземних умовах під впливом негативних виробничих факторів, а саме: пил переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевищувала гранично допустимі концентрації; важкість праці, фізичне динамічне навантаження вище допустимих параметрів; виробничий шум вище нормативного значення; робоча поза в нахиленому положенні вище нормативного значення, нахили корпусу за зміну вище нормативного значення. Обласною профпатологічною МСЕК позивачу встановлено третю групу інвалідності по профзахворюванню та 65% втрати працездатності строком на три роки, в тому числі 35% внаслідок хронічної попереково-крижової радикулопатії, 20% внаслідок пневмоконіозу, 10% внаслідок приглухуватості.

З урахуванням вищезазначеного, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 90 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

18 листопада 2020 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

- Стягнуто з відповідача у якості відшкодування моральної шкоди 45 000 (сорок п`ять тисяч) гривень 00 копійок, з утриманням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

- Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

-В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» подано апеляційну скаргу, в якій представник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково, в сумі 32 500 грн., в іншій частині - відмовити. Вважає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було дотримано вимог ст. 141 ЦПК та стягнуто з відповідача судовий збір не пропорційно до задоволених вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт також зазначив, що у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання зазначено, що у зв`язку з наявністю тривалого виробничого стажу працівника в шкідливих умовах праці на різних підприємствах країни, осіб які не виконали Державні санітарні норми та правила встановити не має можливості. Із рішення суду незрозуміло, на якого саме роботодавця суд покладає вину за т. 153 КЗпП України.

Крім того, відповідальність за спричинення моральної шкоди повинна визначатися пропорційно відпрацьованого часу. Проте, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги період роботи ОСОБА_1 на підприємстві та всю провину за моральну шкоду покладено лише на відповідача. Захворювання позивача розвинулося ще до моменту його працевлаштування на підприємство відповідача.

Вважає, шо висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності в розмірі 65% не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди позивачу.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 90 000 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі з 17.05.2017 року по 14.01.2020 року. Працював машиністом гірничих виймальних машин 5 та 6 розрядів з повним робочим днем на підземних роботах. 14.01.2020 року був звільнений за п. 2 ст. 42 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров`я (а.с.07-12).

Стаж роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих факторів склав 02 роки 11 місяців 01 день, за професією 9 років 02 місяці 17 днів, загальний стаж 19 років 06 місяців 12 днів.

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 04 серпня 2020 року, в пункті 17 якого вказано що, професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів фізичне навантаження, робоча поза, шум, пил.

У пункті 18 акту визначена причина виникнення хронічного професійного захворювання: пил переважно фіброгенної дії,- фактична величина 150,1 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 95%. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 171,4 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 68,3 Вт, при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 35 кг при нормативному значенні 30 кг. Виробничий шум фактичне значення 92 дБа, при норамтивному значенні 80 дБа. Робоча поза в нахиленому положенні до 30 градусів 27% часу зміни при нормативному значенні 25% зміни. Нахили корпусу 120 разів за зміну, при нормативному значенні 100 разів за зміну (а.с.13-16).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 14.07.2020 року № 23/504 ОСОБА_1 встановлено діагноз: Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючій перебіг; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) (другий ст.) за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; пневмоконіоз першого-другого ступеня захворювання професійні, встановлені вперше (а.с.18).

Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.10.2020 року та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.10.2020 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, огляд проведено первинно, інвалідність встановлена з 02.10.2020 року до 01.11.2023 року. Ступінь втрати працездатності у відсотках за сукупністю складає 65%. Потребує медикаментозного лікування, санаторно-курортного лікування - за профзахворюваннями, «Д» невролога, терапевта та ЛОРа (а.с.17, 17а).

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні:

з 12.08.2019 року по 13.09.2019 року (а.с.20); з 17.09.2018 року по 02.10.2018 року (а.с.22); з 03.10.2018 року по 29.10.2018 року (а.с.22); з 23.09.2019 року по 15.10.2019 року (а.с.23); з 17.10.2019 року по 22.10.2019 року (а.с.24); амбулаторне лікування з 02.07.2018 року по 11.07.2018 року (а.с.36).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ушкодження здоров`я та втрати професійної працездатності позивачу завдано моральну шкоду, обов`язок по відшкодування якої, відповідно до Закону України «Про охорону праці» та положень Кодексу Законів про Працю України, покладено саме на відповідача як на роботодавця. Визначаючі розмір відшкодування суд з урахуванням обставин справи та принципу розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність частково стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію на відшкодування моральної шкоди в розмірі 45 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 04 серпня 2020 року, довідки МСЕК від 06.10.2020 року відповідно до яких, позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності, визначено 65% втрати працездатності (за сукупністю), з 02.10.2020 року.

Доводи представника відповідача про те, що захворювання позивача розвинулося ще до моменту його працевлаштування на підприємство відповідача, не спростовують висновків акту за формою П-4 про розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань від 04 серпня 2020 року, який є дійсним.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що зазначений у позові розмір відшкодування є необґрунтованим оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995р., № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Доводи скарги, що судом не прийнято до уваги тривалий час роботи позивача на інших підприємствах вугільної промисловості апеляційний суд не приймає до уваги оскільки із рішення суду вбачається, що судом першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно досліджені всі обставини по справі, враховано ступень втрати працездатності, час роботи на підприємстві відповідача та враховані всі надані сторонами докази і їм дана належна оцінка і суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Суд першої інстанції у своєму рішенні дав оцінку доводам відповідача щодо нетривалого часу роботи позивача на ТОВ «Шахтобудівельна компанія», визначив розмір шкоди, що підлягає стягненню, з урахуванням цього факту, суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди є справедливою та такою, що відповідає обставинам справи та принципам розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції приймає довід скарги про порушення судом норм процесуального права, які регулюють питання розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви до сплати підлягав судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Оскільки позивач заявив вимогу про стягнення на відшкодування моральної шкоди в сумі 90 000 грн, а суд задовольнив позов частково в розмірі 45 000 грн, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 420 грн 40 коп. (840 грн 80 ?50%).

Проте, суд внаслідок порушення вимог частини першої статті 141 ЦПК України помилково стягнув з відповідача судовий збір в розмірі 450 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат, визначений судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача є тотожними відзиву на позов, які були предметом розгляду судом першої інстанції. Правові висновки щодо них суд належним чином мотивував та повно виклав у рішенні. Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до повторного обґрунтування заперечень відносно підстав та розміру стягнення моральної шкоди.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись принципу верховенства права, пропорційності у цивільному судочинстві, обґрунтовано частково задовольнив позов ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі, визначеному судом.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив позов по суті, але при визначенні суми заборгованості заробітної плати допустив неправильне застосування норм процесуального права, рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результа-тами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, які регулюють питання розподілу судових витрат, а тому рішення суду підлягає зміні.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба задовольнити частково, а оскаржуване рішення слід змінити в частині розподілу судових витрат.

В іншій частині ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року змінити в частині розподілу судових витрат, що підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю Шахтобудівельна компанія», з 450 грн 00 коп. на 420 грн 40 коп.

В іншій частині рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова