Провадження № 2/643/1396/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року Московський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Костіна І.Г. звернулася до суду вищевказаним позовом, в якому просить суд усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті його матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрат у розмірі 840 грн. 80 коп.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_1 адвокат Костіна І.Г. зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.06.2008р. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відкрилась після

смерті ОСОБА_6 у вигляді 1/4 частини зазначеної квартири, була прийнята ОСОБА_5 та

ОСОБА_1 на підставі приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як останні постійно проживали

разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки про причину смерті КНК Міська клінічна лікарня № 8 від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла у віці 73 роки, причина смерті «інфаркт мозку внаслідок стенозу церебральних артерій». З серпня 2018р. і до самої смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач мешкав разом з матір`ю, доглядав її, надавав необхідну допомогу оскільки остання хворіла та потребувала допомоги через стан свого здоров`я. У серпні 2018р. ОСОБА_5 перенесла інсульт та була госпіталізована, наслідком перенесеного інсульту у останньої було паралізована вся ліва частина тулубу, порушена мовна функція та втрачений зір. Більш півроку після інсульту ОСОБА_5 була повністю прикута до ліжка, потребувала постійного догляду та лікування. Стан здоров`я ОСОБА_5 не дозволяв їй самостійно задовольняти свої життєво важливі потреби і їй необхідна була безперервна стороння допомога та догляд. Забезпечення життєвих потреб, регулярного обстеження, належного лікування та догляд хворій постійно здійснював позивач - ОСОБА_1 . Спадкоємцем першої черги за законом є також син померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_3 . Відповідач по справі ОСОБА_3 , з травня 2012 року по червень 2020 р. мешкав на території Російської Федерації, де перебував на міграційному обліку та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач за час свого перебування у Російській Федерації, жодного разу не приймав участь у піклуванні за хворою матір`ю, впродовж всього часу її хвороби та до самої смерті. При цьому хвора ОСОБА_5 потребувала постійного догляду, який відповідач міг би здійснювати та потребувала матеріальної підтримки, яку відповідач змозі був надати оскільки працював та отримував дохід на території РФ. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, в результаті чого до нотаріальної контори з заявами про її прийняття звернулися сторони як спадкоємці першої черги, що позивач вважає неприйнятним, так як відповідач, як рідний син померлої, ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік та стан здоров`я була в безпорадному стані. В свою чергу Відповідач, взагалі не цікавився станом здоров`я матері і на неодноразові прохання позивача про надання допомоги матері не відреагував, чим фактично відмовив у допомозі хворій матері. ОСОБА_5 останні роки свого життя постійно телефонувала відповідачу, просила приїхати до неї та надати будь-яку допомогу, але її прохання залишилися поза увагою відповідача. Позивач ОСОБА_1 , у період хвороби матері працював водієм у ТОВ «Укравтотранс плюс» та мав середньомісячний дохід близько 2300-3000 грн. Тому ОСОБА_5 , у зв`язку з тяжкою хворобою, потребувала матеріальної допомоги на утримання також і від відповідача - свого сина ОСОБА_3 , який міг таку допомогу надавати. Після смерті матері, позивач здійснив її поховання та провів поминальні обряди, відповідач на поховання не приїхав.

Відповідачем ОСОБА_1 09.12.2020року подано відзив на позов, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Зазначає, що він дійсно з травня 2012року по червень 2020 року перебував на території Російської Федерації, він там працював та заробляв грошові кошти, які в свою чергу регулярно перераховував на ім`я позивача за допомогою Western Union на лікування покійної матері. Він постійно був на зв`язку зі своєю матір`ю і спілкувався з нею по мобільному телефону. Про смерть матері йому повідомила його двоюрідна сестра, яка зателефонувала йому 26.03.2020 року, і повідомила що мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і вона про це дізналася лише 26.03.2020року. Він в той же день невідкладно перерахував на ім`я двоюрідної сестри грошові кошти у розмірі 10 000, 00 грн. на поховання матері, оскільки брат слухавку не брав та на зв`язок не виходив. Приїхати до України він не міг, оскільки відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 березня 2020 року № 287-р Київ «Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» тимчасово булі закрити пункти пропусків (пункти контролю) через державний кордон України до 3 квітня 2020 року. Також, позивач до позовної заяви не подав жодного доказу на підтвердження того, що він свідомо ухилявся від надання допомоги, оскільки він ніколи не відмовлявся надавати допомогу своїй померлій матері. Той факт, що позивач, а не інші члени родини, взяли на себе організацію поховання покійної матері, не дає підстав для усунення його від права на спадкування, оскільки прийняття спадщини не ставиться законом у залежність від того, хто здійснив поховання особи.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2020року, прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2020року, витребувано з КНП «Міська поліклініка №11» Харківської міської ради засвідчену в установленому порядку медичну документацію (амбулаторну карту, форму 025/0) на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2020року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечували, просили у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши сторони, їх представників, свідків з боку позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, та не оспорювалось сторонами, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.06.2008р. ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12.10.2020року, у вказаній квартирі станом на 12.10.2020року зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З медичної картки ОСОБА_7 , яка була оглянута в судовому засіданні, вбачається, що у серпні 2018 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні. Діагноз: ішемічний інсульт у басейні правої середньої мозкової артерії з лівобічним геміпарезом. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. Миготлива аритмія. Церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна енцефалопотія ІІ ст.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається копії довідки про причини смерті КНП «Міська клінічна лікарня № 8» від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла у віці 73 роки, причина смерті інфаркт мозку внаслідок стенозу церебральних артерій.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_5 , 21.08.2020року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Межева І.М. була заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі: 66305120, номер у нотаріуса: 18/2020.

Також в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось відповідачем ОСОБА_3 , що останній, з травня 2012 року по червень 2020 р. мешкав на території Російської Федерації, де перебував на міграційному обліку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він працює лікарем терапевтом в 11 лікарні. Останні два роки до смерті ОСОБА_5 він приблизно 1-2 рази в три місяці приїжджав до ОСОБА_5 на виклики. ОСОБА_5 потребувала сторонньої допомоги. Після інсульта ОСОБА_5 могла пересуватися за допомогою сторонніх. Коли він приїжджав до ОСОБА_5 з нею знаходився лише ОСОБА_1 . Він не знав, що у ОСОБА_5 є ще один син.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою сторін та померлої ОСОБА_5 по під`їзду з 1989 року. ОСОБА_1 піклувався за матір`ю ОСОБА_5 після того як вона захворіла. Відповідач ОСОБА_3 працював в Росії. Зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що остання спілкувалась по телефону з відповідачем ОСОБА_3 . Чи прохала вона допомоги у ОСОБА_10 їй невідомо. ОСОБА_5 не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала сторонньої допомоги. На похованні ОСОБА_5 відповідач був відсутній.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що померла ОСОБА_5 була її подругою. Коли ОСОБА_5 потрапила до лікарі з інсультом, поряд із нею весь час був ОСОБА_1 , доглядав за нею. Наймав доглядальниць. Їй відомо, що ОСОБА_5 спілкувалась по телефону з відповідачем ОСОБА_3 та дуже чекала його дзвінків. Також, зі слів померлої ОСОБА_5 їй відомо, що ОСОБА_10 передавав на її лікування гроші, однак яку суму вона не знає. Покійна ОСОБА_5 не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала сторонньої допомоги. Вона часто приїжджала до ОСОБА_5 допомагала їй, готовила їжу. На похованні ОСОБА_5 відповідач був відсутній. Зі слів родичів ОСОБА_5 , їй відомо, що ОСОБА_10 передав гроші на поховання матері, однак яку суму вона не знає.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що позивач ОСОБА_1 її зять. У ОСОБА_5 був інсульт, вона приходила та допомагала піклуватися за нею, готовила їжу, допомагала грошима. ОСОБА_5 після інсульту не могла ходити. Вона жила разом із сином ОСОБА_13 . Їй не відомо, чи приймав участь у догляді за ОСОБА_5 , та чи допомагав останній ОСОБА_3 , оскільки він жив в Росії. ОСОБА_1 купував ліки, наймав доглядальницю та масажиста для ОСОБА_5 . На похованні ОСОБА_5 відповідач був відсутній.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що вона двоюрідна сестра сторін. ОСОБА_3 уїхав в Росію та довгий час був відсутній, а ОСОБА_1 залишився жити із батьками. В 2018 році ОСОБА_5 потрапила до лікарні з інсультом. ОСОБА_13 оплачував лікування матері, доглядальницю та провідував її. Коли ОСОБА_5 виписали додому, ОСОБА_13 також доглядав та опікувався за нею. Зі слів ОСОБА_13 , їй відомо, що якійсь грошові перекази з Росії приходили, однак від кого їй невідомо, оскільки в Росії проживають ще двоюрідні брати сторін. На поховання ОСОБА_5 грошові кошти перерахували двоюрідні брати з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на її картку. Вона з ОСОБА_10 спілкувалася по телефону, та розказувала йому про стан матері, оскільки сторони посварилися та не спілкувалися між собою.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_17 та свідки зі сторони відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_18 .. ОСОБА_19 в судове засідання, не з`явилися, їх явка сторонами та їх представниками до суду не була забезпечена.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Для задоволення вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правила частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що мати сторін тяжко хворіла, потребувала сторонньої допомоги, що підтверджується відповідними медичними документами, наявними в матеріалах справи. Зазначений факт не оспорюється і сторонами по справі.

Проте доказів ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги ОСОБА_5 , яке б полягало в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу ОСОБА_5 ; наявність можливості у ОСОБА_5 надати таку допомогу; а також доказів потребування ОСОБА_5 допомоги саме від ОСОБА_3 суду не надано. Свідки зі сторони позивача також не підтвердили ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги ОСОБА_5 .

Крім того, доводи позивача про те, що він працював та отримував дохід близько 2300-3000грн. в місяць, витрачав кошти на придбання ліків для матері, а також поховав мати, відповідно до приписів частини п`ятої статті 1224 ЦК України не можуть бути підставою для усунення від права на спадкування.

За таких обставин, за відсутності факту ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві та факту її потреби саме від ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача та відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 / АДРЕСА_3 / до ОСОБА_3 / АДРЕСА_3 / про усунення від права на спадкування за законом залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08.06.2021року.

Суддя - Т.М. Довготько