Справа № 758/4850/21
У Х В А Л А

24 травня 2021 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Якимець О.І., розглянувши заяву адвоката Власенка Сергія Тофіковича в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі шляхом накладення арешту із забороною відчуження майна,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним договір дарування 1/2 частки квартири недійсним.

16 квітня 2021 року судом позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.05.2021 на 12:00 год.

Також позивачем на адресу суду 19.05.2021 було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 29,78 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження даного майно, або частки даного майна.

Зокрема, заявник зазначає, що в провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 24 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрущенко Л.М. був посвідчений договір дарування 1/2 частки вищезазначеної квартири, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Дана квартира має велику цінність для заявника, оскільки раніше частка цієї квартири належала його покійній бабусі ( ОСОБА_3 ), та є для нього згадкою про неї, та про його родину, з якою він проживав у цій квартирі тривалий час.

Зазначає, що оскаржуваний договір дарування був укладений під впливом тяжкої обставини, а саме безпомічного стану ОСОБА_3 , яка постійно потребувала сторонньої допомоги і на вкрай невигідних умовах. Також спірний договір дарування був складений з недотриманням правил посвідчення правочинів договору дарування, та істотними порушеннями прав співвласників багатоквартирного будинку.

На підставі наведеного, просить забезпечити позов.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, у відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до зазначеної заяви, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Разом з тим, позивачем не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме: відсутнє обґрунтоване доведення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду й обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, не доведено обґрунтоване підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, а саме по собі існування спору між сторонами не може свідчити про те, що відповідач має намір не виконувати судове рішення, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити його виконання рішення.

Виходячи з поданих матеріалів, суд не вбачає достатнього обґрунтування для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, даний позов є немайновим, тому накладення арешту не є співмірним із заявленими вимогами про визнання договору дарування недійсним.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви адвоката Власенка Сергія Тофіковича в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі шляхом накладення арешту на квартиру із забороною відчуження майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що постановлена судом в судовому засіданні у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 24 травня 2021 року.

СуддяО. І. Якимець