ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/844/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта Назаренко Є.В. ,

представник позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2021 року (суддя Козак О.В.) за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі ТОВ «Нова Пошта») про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивував тим, що він з квітня 2012 року працював у ТОВ «Нова Пошта» на посаді начальника управління регіональних продажів (Центр). Наказом від 19 червня 2020 року його звільнили з займаної посади з 19 червня 2020 року у зв`язку із скороченням штату працівників. ОСОБА_2 вважає своє звільнення незаконним та таким, що проведено з порушенням порядку вивільнення працівника, оскільки для скорочення штату працівників мають відбутися істотні зміни в організації виробництва і праці, а роботодавець не вправі самовільно приймати рішення про скорочення чисельності чи штату працівників, за відсутності реальних змін у діяльності підприємства. На час його звільнення змін в організації діяльності ТОВ «Нова Пошта» не відбулося. Вказував, що при його звільненні відповідачем не було дотримано порядку щодо його повідомлення не пізніше ніж за два місяці про наступне вивільнення, відповідач не пропонував йому вакантні посади, звільнив його без згоди профспілкової організації. Крім того, на час звернення із позовом відповідач не видав йому трудову книжку. Вважає, що відповідач має сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_2 просив визнати незаконним і скасувати наказ ТОВ «Нова Пошта» від 19 червня 2020 року №116-к в частині звільнення його з посади начальника управління регіональних продажів (Центр) департаменту продажів корпоративним Клієнтам комерційна дирекція ТОВ «Нова Пошта» з 19 червня 2020 року, згідно п.1ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників; поновити його на роботі в ТОВ «Нова Пошта» та стягнути з ТОВ «Нова Пошта» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2021 року позов задоволено. Визнано незаконним і скасовано наказ ТОВ «Нова Пошта» №116-к від 19 червня 2020 року, яким ОСОБА_2 звільнено з посади начальника управління регіональних продажів (Центр) департамент продажів корпоративним Клієнтам комерційна дирекція ТОВ «Нова Пошта» з 19 червня 2020 року, згідно п.1ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління регіональних продажів (Центр) департамент продажів корпоративним Клієнтам комерційна дирекція ТОВ «Нова Пошта» з 19 червня 2020 року. Стягнуто з ТОВ «Нова Пошта» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 431295,19 грн. за період з 19 червня 2020 року по 23 березня 2021 року включно, з якого підлягають відрахуванню відповідні податки та інші обов`язкові платежі. Вирішено питання судового збору. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду мотивовано тим, що при звільненні позивача з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України відповідачем допущено порушення вимог частини першої, третьої статті 49-2 КЗпП України, зокрема, не попереджено персонально не пізніше ніж за два місяці про наступне вивільнення, не запропоновано наявні на підприємстві вакансії, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення позову.

В апеляційній скарзі ТОВ «Нова Пошта», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, дослідивши низку поданих відповідачем доказів та встановивши наявність організаційних та кадрових змін у структурі та штатному розписі ТОВ «Нова Пошта», дійшов помилкового висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог ст.49-2 КЗпП України, у зв`язку з його неповідомленням про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. Вказує, що оскільки наказом ТОВ «Нова Пошта» №119 від 08.04.2020 року «Про простій у підрозділах на підприємстві» для позивача було встановлено простій з 13.04.2020 року, вся інформація про звільнення оголошувалась йому засобами телекомунікаційних систем, накази про звільнення та пропозиції щодо іншої роботи на цьому ж підприємстві направлялися на адресу ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку, що передбачали особисте вручення останнім. Проте позивач відмовлявся від їх отримання. Даючи правову оцінку доказам по справі суд не врахував позицію Верховного Суду, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією за місцем проживання особи, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним.

Апелянт вказував, що суд першої інстанції дослідивши документи, які були направленні позивачу, не спростував, що повідомлення про наступне вивільнення позивача не є персональним. Крім того, суд не висловив жодних зауважень про зміст запропонованих на підприємстві вакансій.

Представник ТОВ «Нова пошта» Назаренко Є.В. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, та проти чого не заперечували сторони, що ОСОБА_2 працював у ТОВ «Нова Пошта» на посаді начальника управління регіональних продажів (Центр), з квітня 2012 року.

У зв`язку з організаційними та кадровими змінами, впорядкуванням діяльності, керуючись статтею 64 Господарського кодексу України, директором ТОВ «Нова пошта» було видано наказ №117 про внесення змін до структури штатного розпису департаменту продажу корпоративним Клієнтам ТОВ «Нова Пошта», яким наказано вивести до 19 червня 2020 року серед інших посад - посаду начальника управління регіональних продажів (Центр) - 1 штатна одиниця.

Наказом ТОВ «Нова Пошта» №58-К/тр від 08 квітня 2020 року «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі скороченням посад (професій)» з 19 червня 2020 року виведено управління регіональних продажів (Центр), відділ регіональних продаж №1 (Центр) та відділ регіональних продаж №2 (Центр) та проведено скорочення посади, в т.ч. - начальник управління регіональних продажів (Центр) одну штатну одиницю. На виконання п.1 цього наказу начальнику відділу кадрів Царенко В. та директору департаменту: у термін до 19.04.2020 р. ознайомити відповідних працівників з попередженням про скорочення посад під розписку; одночасно з попередженням про звільнення письмово пропонувати працівникам іншу роботу; у термін до 19.06.2020 р. пропонувати працівникам переведення на інші вакантні посади; за відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівників від переведення на іншу роботу на підприємстві, - звільнити їх згідно п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги.

Наказом директора ТОВ «Нова Пошта» №119 від 08 квітня 2020 року «Про простій у підрозділах на підприємстві», встановлено зокрема початок простою з 13 квітня 2020 року для працівників відповідно до списку в додатках №6, 7 до цього наказу (в т.ч. і для ОСОБА_2 начальника управління регіональних продажів (Центр) департаменту продажів корпоративним клієнтам); головному бухгалтеру ОСОБА_4 на весь час простою проводити розрахунки заробітної плати відповідно до вимог ч.1 ст.113 КЗпП України для працівників, зазначених в пункті 1 цього наказу.

08 квітня 2020 р. директором з персоналу ТОВ «Нова пошта» було направлено подання голові ВПСП ТОВ "Нова пошта" про надання згоди на звільнення працівників за скороченням відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Вказане подання було розглянуто на засіданні профспілкового комітету Хмельницької первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки працівників ТОВ «Нова пошта» 17.06.2020 р., та надано згоду на звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно протоколу № 06/17/2020 від 17.06.2020 р. позивача запрошували на засідання профспілкового комітету, проте він не з`явився.

Наказом директора ТОВ «Нова Пошта» №116-к від 19 червня 2020 року ОСОБА_2 звільнено з посади начальника управління регіональних продажів (Центр) департамент продажів корпоративним Клієнтам комерційна дирекція з 19.06.2020 року у зв`язку із скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України.

Скорочення посади начальника управління регіональних продажів (Центр) департамент продажів корпоративним Клієнтам, яку займав позивач, підтверджується також витягом з штатного розпису ТОВ «Нова пошта» станом на 19.06.2020 року.

Згідно довідки Лісовогринівецької сільської ради №2462 від 29 жовтня 2019 року ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_1 .

Листом від 08 квітня 2020 року вих. №1287 ТОВ «Нова Пошта» направило на адресу ОСОБА_2 персональне повідомлення про заплановане вивільнення начальника управління та пропозицію вакантних посад від 08 квітня 2020 року №212 в двох екземплярах. В означеній пропозиції ОСОБА_2 , було запропоновано переведення на посаду: - фахівець (оператор) Хмельницький ТОВ «Нова Пошта», заробітна плата 8500 грн.; - фахівець (укладання, пакування) Київ ТОВ «Нова Пошта», заробітна плата 10000 грн.; - фахівець (укладання, пакування) Львів ТОВ «Нова Пошта», заробітна плата 9000 грн. Вказаний лист був направлений на адресу ОСОБА_2 29 травня 2020 року, проте повернувся без вручення з відміткою на конверті «адресат відсутній» (а.с.44).

Згідно листа від 15 червня 2020 року вих.№3125 ТОВ «Нова Пошта» повторно направило на адресу ОСОБА_2 персональне повідомлення про скорочення штатної одиниці займаної ним посади, а також письмову пропозицію із вакантними посадами, відповідно до додатку. Вказаний лист також повернувся без вручення «за закінченням терміну зберігання».

22 червня 2020 року ТОВ «Нова Пошта» направило позивачу лист-повідомлення №3518 від 22.07.2020 року та наказ про звільнення від 19.06.2020 року.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених в цьому пункті цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Частиною третьою статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Докази по справі достовірно вказують на те, що у 2020 році у ТОВ «Нова пошта» відбулася зміна в організації виробництва, скорочення штату працівників.

Проте аналіз положень статті 49-2 КЗпП України дає підстави для висновку, що відповідачем допущено установлений законом порядок звільнення позивача.

Відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження належного повідомлення позивача відповідно до положень ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці до звільнення, з пропозицією іншої роботи на тому ж підприємстві.

Направлення ОСОБА_2 повідомлення про наступне вивільнення засобами «Укрпошта», які повернулися без вручення позивачу не є належним доказом, щодо виконання ТОВ «Нова пошта» вимог частин 1,3 статті 49-2 КЗпП України, при тому у період з 08.04.2020 року по 12.04.2020 року на підприємстві ще не було оголошено простою для деяких підрозділів підприємства.

Наданий відповідачем, як доказ відеозапис обставин конференції, на якій оголошувалися документи про простій на підприємстві та заплановане звільнення посад, не підтверджує дотримання порядку звільнення ОСОБА_2 передбаченого статтею 49-2 КЗпП України.

Більше того, як вбачається з витягу з реєстру кадрових наказів за період з дня прийняття рішення про зміну організації та скорочення штату до 19.06.2020 року, день звільнення ОСОБА_2 (а.с.151-218 ), ТОВ «Нова Пошта» в цей період мало вільні вакантні посади, на які здійснювався прийом працівників, але які взагалі не пропонувалися позивачеві з метою його працевлаштування.

Зважаючи на зазначене, оскільки ТОВ «Нова пошта» допущено звільнення позивача з порушенням порядку, установленого законом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі.

Згідно положень ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Відповідно до п.5 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядку) основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звільнили з роботи 19 червня 2020 року, а тому з 19 червня 2020 року і по день його поновлення на роботі 23 березня 2021 року, підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 431295,19 грн.

Проведений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом першої інстанції є правильним та відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 червня 2021 року.

Судді Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк