БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/50/21
Справа № 356/521/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2021 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.

за участю секретаря Баранько А. О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Обґрунтовуючи пред`явлені вимоги, позивач вказувала, що проживала разом з відповідачем по справі - ОСОБА_2 , однією сім`єю в незареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина потребує значних матеріальних витрат на своє утримання. В той же час, відповідач працевлаштований, має власні джерела доходів, а, отже, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. На даний час відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає. Відтак, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, в ньому наведених, просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечив, вказавши, що дитина проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, водить до школи; син перебуває іноді у матері, забирає його по домовленості зі школи, відтак, підстави для стягнення з нього аліментів відсутні.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим 22.09.2020 Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 121 (а.с.6).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Березанської міської ради від 24.11.2020 за вих. № 18-09-3242 малолітній ОСОБА_3 , 2012 року народження, проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39).

У відповідності з довідками Березанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Березанської міської ради Київської області від 24.11.2020 за № 60 та від 14.12.2020 за № 64, ОСОБА_3 навчається в 2-А класі Березанської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4; мама систематично відвідує навчальний заклад, займається вихованням дитини, дитина має все необхідне для навчання (а.с.41,45).

Окрім того, за клопотанням відповідача в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_4 , яка повідомила, що знає відповідача протягом 2,5 - 3 років, перебуває з ним в дружніх відносинах та періодично буває в нього. Вказала, що дитина постійно проживає разом з батьком та лише на вихідні може іноді поїхати до матері, бо там в нього є друг ОСОБА_5 і він хоче з ним погратись. Батько завозить дитину туди та забирає назад сам. Останні три місяці дитина взагалі не бувала в матері. Мати до дитини ніколи не приходить та її життям не цікавиться, неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. На новорічні свята навіть не подзвонила та не привітала дитину. Батько повністю утримує сина, купує йому одяг, взуття. Завозить в школу на машині.

За клопотанням позивача в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_6 , яка суду повідомила, що є сусідкою позивачки та спілкується з нею. Відповідача по справі знає як колишнього чоловіка позивачки. Вказала, що коли дитина проживала разом з нею, то їй справді не вистачало коштів на її утримання. Позивач працює та старшу дочку забезпечує сама. Вважає, що позивач разом з відповідачем повинні дійти згоди щодо того, як утримувати їхню спільну дитину. Повідомила, що їхній син інколи буває в неї в гостях, бо дружить з її меншою дочкою. Окремо відзначила, що позивач та відповідач проживали разом близько 3 років назад, а потім розійшлись та ділили між собою обов`язки щодо дитини. Коли мама працювала, син був з батьком. Позивачка з нею говорила про те, що найняла репетитора сину та водила його до нього влітку, а також хотіла перевести сина в іншу школу. На початку навчального року бачила, як позивачка забирала дитину зі школи, потім - просила це робити свою старшу дочку.

За змістом ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності та відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Так, як визначено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як встановлено ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За змістом п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України).

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч. 2 ст. 179 СК України).

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що за своєю правовою природою аліменти є способом захисту інтересів дитини, необхідним для забезпечення їй належного рівня життя та розвитку, і присуджуються за рішенням суду з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладеними в постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), за змістом яких аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

За визначенням ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

При цьому, з урахуванням імперативних вимог ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, вбачається, що на даний час дитина - малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом з батьком - відповідачем по справі ОСОБА_2 та перебуває на його повному утриманні.

В той же час, спілкування та проживання сина разом з матір`ю носить непостійний періодичний характер, що не може бути достатньою підставою для стягнення на її користь аліментів на утримання дитини.

Доказів, які б спростовували наведені висновки суду, матеріали справи не містять.

Водночас, враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів, суд критично розцінює Акти обстеження місця проживання № 3292 від 25.11.2020 та № 3334 від 14.12.2020, складені депутатами Березанської міської ради Київської області Луценком В. В. та Радіоненком І. С. та підписані громадянами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідно, які не були допитані в судовому засіданні (а.с.38,47).

В той же час, твердження, наведені в Акті обстеження місця проживання № 3334 від 14.12.2020, щодо постійного проживання сина з матір`ю, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі показаннями свідка ОСОБА_6 , зі слів та за підписом якої в тому числі складено даний акт, яка в судовому засіданні вказала лише на окремі відомі їй поодинокі випадки, коли дитина перебувала в матері.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, також те, що дитина постійно проживає з батьком, стягнення з останнього аліментів на утримання дитини на користь матері, яка проживає окремо, є необґрунтованим та не відповідає інтересам дитини, таким чином, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 180-182 СК України, ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складене 28.01.2021.

Суддя І. О. Капшученко