Справа № 459/3910/18 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/811/21/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
УХВАЛА

29 січня 2021 року м.Львів

суддя судової палати в цивільних справах Львівського апеляційного суду Ванівський О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Державної казначейської служби України про стягнення заборгованості, інфляційних витрат та трьох процентів річних за несвоєчасне виконання рішення суду,-

встановив:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Державної казначейської служби України про стягнення заборгованості, інфляційних витрат та трьох процентів річних за несвоєчасне виконання рішення суду.

25.01.2021 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід суддів Бойко С.М., Ніткевича А.В. та Ванівського О.М.

В обґрунтування заявленого суддям Бойко С.М. та Ніткевичу А.В. відводу заявник посилається на те, що в інших справах, в яких він був учасником, судді приймали, на його переконання, незаконні судові рішення, при ухваленні яких неодноразово порушували норми матеріального та процесуального права, зокрема: 20.10.2020 року в справі №459/3958/15-ц суддями безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви про ухвалення додаткового рішення, а в справі №459/3154/17 прийнято незаконну ухвалу від 29.01.2020 року про залишення без руху його апеляційної скарги за несплату судового збору, не врахувавши заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі п.8 ст.5 Закону України «Про судовий збір», та не задоволено його клопотання про розгляд справи з повідомленням учасників справи, а за наслідками розгляду справи - залишено його апеляційну скаргу без задоволення, що змусило його сплатити заборгованість за комунальні послуги, якої він не визнавав.

Заявник наголошує, що не довіряє названим суддям, оскільки допущені, на його переконання, суддями порушення вимог матеріального та процесуального права в інших справах викликають у нього сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів у розгляді даної справи.

Крім того, заявник вважає суддів заінтересованими у негативному розгляді даної справи.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В. від 27 січня 2021 року відвід, заявлений суддям Бойко С.М., Ніткевичу А.В. та Ванівському О.М. визнано необґрунтованим.

В частині заявленого відводу судді Ванівсьому О.М., колегія суддів зазначила, що суддя Ванівський О.М. не входить до складу суду, що розглядає дану справу, а був визначений у встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України порядку для вирішення питання про відвід судді Бойко С.М., якій ОСОБА_1 заявив відвід первинно, а тому, за вимогами частини третьої статті 40 ЦПК України, судді Ванівському О.М. не може бути заявлений відвід, відтак, заява ОСОБА_1 про відвід судді Ванівському О.М. не підлягає розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України, для вирішення питання заявленого відводу визначено суддю судової палати в цивільних справах - Ванівського О.М.

Перевіривши матеріали справи, доводи заявленого відводу, суддя прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про відвід суддів слід відмовити.

Стаття 36 ЦПК України передбачає підстави для відводу (самовідводу) судді.

Стаття 37 ЦПК України передбачає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до п.3,5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Виходячи зі змісту ч.4 ст. 39 ЦПК України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

При вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій). Саме за цим алгоритмом і повинні готуватися заяви про відвід судді.

У заяві не наведено підстав для відводу суддів, які б свідчили про те, що вони прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів.

У зв`язку з вищенаведеним, незгода ОСОБА_1 з судовими рішенням не є підставою для відводу суддів.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40 ЦПК України, -

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Бойко С.М. та Ніткевича А.В. - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Ванівський О.М.