1Справа № 335/2385/21 2/335/1505/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Лиса Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються Концерном «МТМ» за адресою: АДРЕСА_1 . За період з 01.01.2015 року по 31.01.2021 року за послугу із централізованого опалення та гарячого водопостачання у відповідачів утворилась заборгованість у сумі 60 154,07 грн.

Відповідачі за вказаний період виконували свої зобов`язання з оплати наданих їм послуг неналежним чином, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з позовною заявою.

17.03.2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 19.05.2021 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Відповідач ОСОБА_3 через канцелярію суду надав заяву про застосування строків позовної давності, в обґрунтування якої зазначив, що подаючи 03.03.2021 року позовну заяву з вимогою стягнути борг по оплаті за період з 01.01.2015 року по 31.01.2021 року, позивач порушив строки позовної давності. Тим самим відповідач вважає, що вищезазначений позов повинен бути поданий не пізніше 01.01.2018 року, та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій заперечує проти задоволення позову, вважає його необґрунтованим з підстав пропущення строків позовної давності. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Судовий розгляд просить провести без її участі.

Заяву аналогічного змісту подала і відповідач ОСОБА_1 .

Представник позивача надала заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПУ України, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності учасників, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до статуту Концерну «МТМ», основною метою діяльності підприємства є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України ««Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» також передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору.

Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.

Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю на запит, наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради віз 11.03.2021 року за № 01-71/3734.

У цій же відповіді вказано. що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом із тим, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності з часткою 1/1 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Таким чином, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 є споживачами послуг, що надає Концерн «Міські теплові мережі» за вказаною адресою.

Згідно довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого водопостачання гарячої води, на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Отже, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

У зв`язку з відсутністю укладеного договору, позивач у період з 01.01.2015 року по 31.01.2021 року надавав відповідачам за місцем їх проживання послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та здійснював їх облік по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідачами за вказаний період оплата за надані послуги здійснювалася частково, а тому станом на 31.01.2021 року сума накопиченої непогашеної заборгованості за вказаний період склала 60 154, 07 грн., що підтверджується доданим до позову розрахунком.

Згідно пояснень, викладених у позові та не спростованих відповідачами, протягом періоду з 01.01.2012 року по 31.01.2021 року жодних заперечень з боку споживачів на неналежну якість надання послуг з централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну «МТМ» не надходило.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем, крім того, відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялись.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо заяв відповідачів про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Суд вважає необґрунтованим твердження відповідачів про пропуск позивачем позовної даності, оскільки позивач звернувся до суду 03.03.2021 року. Позовна давність переривалась періодичними платежами відповідачів, відбувалось здійснення платежів на погашення поточної заборгованості, що підтверджується розрахунком позивача та не оспорюється відповідачем. Тому позовна давність, в силу ст. 264 ЦК України, переривалась.

Так, із розрахунку заборгованості відповідачів перед Концерном «МТМ» із стовпця «Сплачено» вбачається, що відповідачі із січня 2015 року по січень 2021 року здійснювали часткові погашення заборгованості, деякі з яких перевищують суми нарахування за поточний місяць (зокрема, вересень 2015 року, де нараховано до сплати 424,58 грн., а сплачено - 479,05 грн., травень 2020 року, де нараховано до сплати 519,41 грн., а сплачено - 599,45 грн.), що свідчить про визнання відповідачами боргу перед позивачем та, в силу вимог ст. 264 ч. 1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності.

Приймаючи до уваги, що відповідачами не було жодним чином доведено що у них відсутній борг перед позивачем, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, судовий збір, сплата якого в розмірі 2270 грн. підтверджена документально, підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223 ч. 4, 263-265, 259, 263-265, 268, ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 253-255, 257, 264, 267, 322, 509, 526, 610, 611, 625 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (поточний рахунок зі спеціальним режимом використання НОМЕР_5 Установа банку: Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, , Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН: 49) суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 60 154 (шістдесят тисяч сто п`ятдесят чотири) грн., 07 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (розрахунковий рахунок НОМЕР_6 , в Банк ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ) судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі сто дві) грн. в рівних частках у розмірі 756 (сімсот п`ятдесят шість) грн., 66 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя В.О. Макаров