ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

03 червня 2021 року

м. Харків

справа № 644/3458/20

провадження № 22-ц/818/2969/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Тичкової О.Ю.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Сидорчук М.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові питання про витребування висновку органу опіки та піклування у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року в складі судді Буреги О.В.,

установив:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив про встановити йому додаткові години спілкування с дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом додавання 30 хвилин до годин спілкування у кожний вівторок і четвер, які визначені постановою Харківського апеляційного суду від 06.06.2019 у справі № 644/3860/18, встановивши час спілкування з 16-30 години до 20-00 години, в загальній кількості 37 додаткових годин спілкування та стягнути 1-00 грн. моральної шкоди за період з 14.04.2018 по 13.02.2020.

Позов мотивовано тим, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю є ОСОБА_2 , з якою на теперішній час вони проживають окремо. З дня народження дитина мешкала у будинку його матері за адресою: АДРЕСА_1 , разом з відповідачкою. Це великий шестикімнатний будинок, обладнаний сучасною технікою та меблями, в якому є окрема ізольована кімната для сина, яка повністю для нього облаштована. На даний час він мешкає у цьому будинку разом із своєю дружиною ОСОБА_5 та її донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син проживає окремо з матір`ю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Він одружений, має стабільний заробіток, вищу медичних освіту, ОСОБА_3 є його єдиною дитиною, має щотижневі зустрічі з дитиною, знає як за ним доглядати, обізнаний в цього інтересах, кілька років тому мати дитини звернулась до лікаря-невропатолога, який встановив йому невірний психо-неврологічний діагноз, однак не дала згоду на огляд дитини, для встановлення діагнозу спеціалістом світового рівня. Відповідно до постанови Харківського апеляційного суду від 06.06.2019 йому встановлені години спілкування з дитиною за наступним графіком: щовівторка з 16.30 год. до 19.30 год., щочетверга з 16.30 год. до 19-30 год., перша, третя субота кожного місяця, починаючи з 17-00 год. до 20-00 год., друга, четверта неділя кожного місяця, починаючи з 16.30 до 19.30 год. Його звернення до суду зумовлені змогами обірвати мій зв`язок з сином та мінімізувати його зустрічі з ним. Зазначає, що за період з 14.04.2018 по 25.02.2020 скасовано 37 годин його спілкування з сином. Бажаючи повернути ці години спілкування просить додати до кожного спілкування по 30 хв., та такий графік запровадити до використання ним 37 годин, скасованих відповідачем. Додаткові 30 хв. Він не може застосовувати в вихідні дні, оскільки залучається до цілодобових чергувань по роботі, а також перебуває у відрядженнях. Вважає, що додавання 30 хвилин в будні дні не завадить дитині, так як в син лягає спати не раніше 21 години, повечеряти та зробити уроки він може в нього дома, для чого ним створені усі умови. Додавати 30 хв. спілкування починаючи з 16.00 год., не має сенсу, оскільки дитина зайнята на гуртках. Так, просить символічно в розмірі 1 грн. стягнути моральну шкоду з відповідача, оскільки вона ухиляється від виконання рішення суду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення, стягнуто с ОСОБА_1 судові витрати на користь ОСОБА_2 в розмірі 8 618 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що обраний позивачем спосіб захисту фактично змінює встановлений рішенням суду порядок та збільшує часи спілкування що суперечить вимогам ст. 129 Конституції України, відповідно до якої однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визначення додаткових годин спілкування. Щодо стягнення моральної шкоди, то судом не встановлено ухилення відповідачки від виконання рішення суду, тому підстав для відшкодування шкоди також не вбачається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким встановити йому додаткові години спілкування з сином шляхом додавання 30 хвилин до годин спілкування у кожний вівторок і четвер, які визначені в год. до 20.00 год., в загальній кількості 37 додаткових годин спілкування, а також стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 1.00 грн., судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 11 000 грн., та професійну правничу допомогу за складання апеляційної скарги в розмірі 2 522, 40 грн.

Апеляційна скарга містить посилання аналогічні тим, що зазначені у позові, крім того позивач мотивує її тим, що кількості годин спілкування з сином йому недостатньо, вважає, що повернення годин, в державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання постанови Харківського апеляційного суду від 06.06.2019, ні шляхом звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною або позовом про зміну способу участі у вихованні дитини, саме тому ним обраний спосіб захисту прав у вигляді встановлення додаткових (втрачених ним) годин спілкування. Не погоджується з тим, що фактично хоче змінити постанову Харківського апеляційного суду, оскільки просить лише додати по 30 хв. та відшкодувати йому 37 год., які він мав би провести з сином, та залишити визначений порядок зустрічей з сином в вищезазначеній постанові незмінним. Моральна шкода полягає в невиконанні відповідачем постанови суду від 06.06.2019, що призвело до порушення його прав та прав дитини, в моральних страждань з цього приводу, він не зміг оцінити цю шкоду в грошовому еквіваленті, тому просить суд стягнути символічно одну гривню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що причини пропусків побачень з сином в ОСОБА_1 були не завжди поважні, жодних перешкод в спілкуванні з позивачем вона не робила, всі причина пропуску побачень з дитиною батька з її боку були поважними. Уважає, що суд правильно становив, що ОСОБА_1 нехтує інтересами та потребами дитини та ставить свої власні бажання та інтереси вище за інтереси малолітньої дитини.

У судовому засіданні 3 червня 2021року судова колегія поставила питання перед сторонами питання щодо надання висновку Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради щодо відповідності інтересам дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення додаткових годин спілкування у запропонованому у позові порядку. Проти витребування зазначеного висновку ОСОБА_1 та його представник не заперечували, представник ОСОБА_2 покладалася на розсуд суду.

Частиною 1 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строку з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

При цьому як зазначив Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2019 року (справа № 153/1334/16-ц) суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Згідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч.5 ст. 19 Сімейного кодексу України (надалі СК України) орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З огляду на вищенаведені вимоги законодавства, враховуючи обов`язкове надання висновку органу опіки та піклування при розгляді справи щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, з метою повного і всебічного розгляду та забезпечення сторонам рівних прав і можливостей, з метою недопущення порушення прав дитини, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування відповідного висновку від департаменту служби у справах дітей Харківської міської радидля повного та всебічного з`ясування обставин по справі.

Відповідно до ч.3 ст.84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребує відповідні докази.

Керуючись ст. 84, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Витребувати з департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради висновок щодо відповідності інтересам дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення додаткових годин спілкування.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук