Справа № 134/283/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 червня 2021 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Лабая О.В.

з участю секретаря: Слободян Т.В.

розглянувши в спрощеному судовому провадженні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дорослу дитину, яка продовжує навчатися,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дорослу дитину, яка продовжує навчатися, де просила стягувати з ОСОБА_2 , аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини, яка навчається доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з дня подачі позову і до закінчення донькою навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Крижопільського районного суду від 03.12.2007. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу їхня донька проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. До досягнення донькою повноліття з відповідача стягувались аліменти на її користь на утримання дитини. В даний час донька досягла повноліття та продовжує навчання і є студенткою першого курсу Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського. У зв`язку з денною формою навчання дитина немає можливості працювати та потребує матеріальної допомоги, яку вона самостійно не може надати в повному обсязі, так як на даний час ніде не працює. Відповідач є працездатною особою, періодично працює та отримує дохід від домашнього господарства і відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка навчається. Проте, після досягнення повноліття доньки, відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання доньки. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 21.04.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07.05.2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки офіційно працюю водієм автобуса «ТОВ Автотранссервіс» та отримує заробітну плату в розмірі 5000 грн. на його утриманні також перебуває неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , його дружина ОСОБА_5 , яка має групу інвалідності та часто хворіє, а також батьки пенсіонери, які отримують мінімальну пенсію і він є їхнім годувальником. Також, зазначив, що в період 2020 по 2021 навчальний рік його донька навчалась дистанційно. Витрати на доїзд до місця навчання, проживання у гуртожитку, фактично були відсутні. Також, позивач не підтвердила ніякими доказами те, чи отримує або не отримує їхня донька стипендію за навчання. Вважає, що позов подано не належним позивачем. Враховуючи, його матеріальний стан, об`єктивно може надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу у розмірі 1/20 частини його заробітку, однак просив відмовити в задоволенні позовних вимог по в повному обсязі. На підтвердження своєї позиції до відзиву надав свідоцтво про народження сина, копію свідоцтва про шлюб, довідку про доходи, медичні довідки. Просив справу розглянути без його участі. 20.05.2021 позивач на адресу суду надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що викладені доводи у відзиві відповідача не підтверджені нормами права та суперечать фактичним обставинам справи, а посилання відповідача на наявність батьків на його утриманні, сина та дружини, взагалі не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів, а також просила позов задовольнити у повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 3). Від шлюбу в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , яка знаходиться на її повному утриманні і вихованні, що стверджується довідками Крижопільської селищної ради. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 3 цієї ж статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи, що відповідно вказаної довідки донька сторін проживає та знаходиться на утриманні у позивачки, остання у силу ч. 3 ст.199 СК України є належним позивачем у даній справі. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно довідки № 452 від 21.09.2020 виданою Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського, що ОСОБА_3 , навчається на першому курсі факультету дошкільної, початкової освіти та мистецтв імені Валентини Волошиної спеціальності 013 Початкова освіта, комерційної форми навчання, термін навчання 15.09.2020 - 30.06.2024 (а.с.8). Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№ 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 141СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно із ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. До відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, згідно ст. 201 СК України, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. . Разом з тим, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та те, що обидва батьки повинні утримувати свою дитину, а також те, що суду не надано об`єктивних доказів того, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти саме у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, оскільки кошти на оплату навчання, проживання та лікування відносяться до додаткових витрат на утримання дитини. Суд приймає до уваги, те що відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі, в якому в них у народився син, який також перебуває на його утриманні. Однак, посилання відповідача на те, що у нього на утриманні перебуває дружина та батьки, похилого віку, яким він надає допомогу у лікуванні не є безумовною підставою для відмови у позові, а також те що відповідач не надав суду доказів, що він є безробітним, що не позбавляє його обов`язку сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, та беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини зобов`язаний її матеріально утримувати. На підставі ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 908,00 грн. судового збору. Керуючись ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України,, ст.ст. 80, 84, 199, 200 СК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/5 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.02.2021 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору на користь держави. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суд протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Повний текст рішення складено 07 червня 2021 року.

Суддя: