КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1361/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року,

встановив:

у вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 115 994 грн. 50 коп., а також послуги евакуатора в розмірі 550 грн., посилаючись на те, що ушкодження належного йому автомобіля трапилось з вини відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 116 544 грн. 50 коп. та судовий збір в розмірі 1 165 грн. 45 коп.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача франшизу в розмірі 2000 грн. та 550 грн. витрат на евакуатор, а в задоволенні інших вимог - відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 07 травня 2018 року з вини відповідача ОСОБА_2 трапилась ДТП, внаслідок якої було ушкоджено належний йому автомобіль марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 . Позивач зазначав, що ПрАТ «Страхова Група ТАС», у якого була застрахована відповідальність ОСОБА_2 , було здійснено страхове відшкодування в межах страхового ліміту в розмірі 98 000 грн., вартість відновлювального ремонту склала 213 994 грн. 50 коп., а тому з відповідача на його користь підлягає стягненню різниця між вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, яка становить 115 994 грн. 50 коп. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП в розмірі 550 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 116 544 грн. 50 коп. та судовий збір в розмірі 1 165 грн. 45 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача було завдано матеріальної шкоди позивачу, яка має бути відшкодована у повному обсязі. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 1166, 1187, 1198 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07 травня 2018 року по вул. О.Теліги в м. Києві трапилась ДТП за участю автомобіля марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 13 червня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.8-9, том І).

Відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова група ТАС», про що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5968468 від 16 квітня 2018 року. Відповідно до вказаного полісу сума франшизи становила 2 000 грн., а страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, завдану майну, - 100 000 грн. (а.с.6, том І).

Страхове відшкодування в розмірі 98 000 грн. (страхова сума за вирахуванням франшизи) була виплачена позивачу 20 червня 2018 року (а.с.42, том І).

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що його відповідальність на момент ДТП була застрахована, а позивач не заперечував, що розмір відшкодування буде становити 98 000 грн. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки страхове відшкодування було виплачено позивачу в межах страхового ліміту, а відсутність заперечень ОСОБА_1 щодо розміру страхового відшкодування, здійсненого страховою компанією, не свідчить про те, що він погодився з тим, що розмір матеріального збитку становить відповідає розміру виплаченого відшкодування.

Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В статті 1187 ЦК України закріплено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля значно завищена та не відповідає дійсності, також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість матеріального збитку ОСОБА_1 відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 04 червня 2018 року склала 208 133 грн. 90 коп.

Вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , проведеного ФОП ОСОБА_5 , становить 213 994 грн. 50 коп., про що свідчить акт виконаних робіт та квитанція до прибуткового ордеру (а.с.43-44, том І).

В ході розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи, у задоволенні якого судом було відмовлено у зв`язку з тим, що станом на момент розгляду справи в суді автомобіль вже було відновлено.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_2 також подав клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої просив поставити питання дійсної вартості відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 січня 2020 року клопотання було задоволено, призначено судову автотоварознавчу експертизу на підставі матеріалів справи, виконання якої доручено КНДІСЕ.

22 травня 2020 року до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку на підставі наявних у матеріалах справи копій документів за відсутності кольорових фотознімків пошкодженого автомобіля.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу на підставі матеріалів справи, виконання якої доручено КНДІСЕ. В розпорядження експерта також було надано оригінал звіту про визначення вартості матеріального збитку, копія якого була надана до суду першої інстанції, в тому числі кольорові фотознімки.

У вересні 2020 року відповідач повідомив апеляційний суд про те, що він не може оплатити вартість проведення експертизи, а у листопаді 2020 року матеріали справи повернулись до суду без виконання експертизи у зв`язку з відсутністю оплати.

За таких обставин відповідачем не було спростовано розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок винних дій відповідача, підтверджений належними та допустимими доказами.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що у нього викликає сумніви звіт про оцінку майна в тому числі з тих підстав, що автомобіль було евакуйовано за адресою: м.Київ, вул. Героїв Сталінграду, тоді як звіт складено за адресою реєстрації виконавця ФОП ОСОБА_6 , а адреса огляду автомобіля у Звіті не зазначена, також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки не спростовують розміру відновлювального ремонту автомобіля та ґрунтуються на припущеннях. Також припущенням є і доводи скаржника про неможливість виконання відновлювального ремонту автомобіля ФОП ОСОБА_5 у зв`язку з досягненням ним непрацездатного віку. Належних та достатніх доказів на спростування здійснення відновлювального ремонту автомобіля та оплати його вартості позивачем до суду надано не було.

Положеннями статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Враховуючи викладене, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді