СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6001/18

пр. № 2/759/165/21

25 травня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Заставнюк А.О.

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яким з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд ухвалити рішення яким поділити в рівних частинах між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно набуте в шлюбі, а саме: грошовий вклад відкритий відповідачем у ПАТ «ІмексБанк» за період з 01.01.2006 року по 21.04.2015 року, виділити відповідачу автомобіль «Тойота», р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, вартістю 307980,00 грн., трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_3 вартістю 3130000,00 грн., стягнувши на її користь 1/2 частину їх вартості в сумі 1718990,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що між нею та відповідачем 31.01.1997 року виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпінь Київської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 04. Відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21.04.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Зазначила, що від вказаного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перебування сторін у шлюбі було придбане нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 вартістю 3130000,00 грн., рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Тойота», р.н. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, вартістю 307980,00 грн. а також грошовий вклад у ПАТ «ІмексБанк». Зазначене майно, набуте за час шлюбу, оформлювалось на відповідача, однак було придбане під час шлюбу. З врахування норм Сімейного Кодексу, вважає, що спірне майно придбане під час перебування сторін у шлюбі є спільним майном, а тому просить стягнути на її користь 1/2 частину їх вартості що становить 1718990,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2018 р. провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на ті обставини, що спірне майно було придбано після встановлення режиму окремого проживання, та таке майно неможливо вважати таким, що набуте під час шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

31.01.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради м. Ірпінь Київської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 04 (а.с. 9).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21.04.2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 11).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2004 року у справі № 2-3939-1/04 встановлено режим окремого проживання подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 48).

Судом встановлено, що під час знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі було придбано автомобіль марки «Тойота», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір № 46-08/1 строкового банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Стандарт 3 місяці» від 07.03.2008 року відповідно до якого ОСОБА_2 вніс на вкладений (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 65000,00 доларів США, що підтверджується копією апеляційної скарги ПАТ «Імексбанк» на рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року та заявою ОСОБА_2 від 08.08.2013 р. (т. 1 а.с. 245, т.2 а.с. 1-8).

Проте посилання позивача ОСОБА_1 з приводу придбання в період шлюбу сторонами по справі квартири АДРЕСА_3 не знайшли своє підтвердження, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження купівлі відповідачем спірної квартири.

Згідно зі ст.ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу.

Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України).

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Сімейного кодексу України, у разі встановлення режиму окремого проживання: майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі.

Відповідно до абз. 4 п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, у разі встановлення режиму окремого проживання: майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі.

Враховуючи, що спірне майно подружжя було придбано ОСОБА_2 після встановлення рішенням Святошинського районного суду м. Києва 08.11.2004 року режиму окремого проживання подружжя, то вказане майно не є спільною сумісною власність подружжя, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,4,5,81,263,265,273 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 68, 70, 72, 120 СК України, ст. 256, 261, 257, 261, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, суд,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко