Справа № 408/4076/19-ц
Провадження № 22-ц/810/195/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н. В.,

суддів: Кострицького В. В., Лозко Ю. П.,

за участю секретаря

судового засідання: Залюшного О. Г.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Соболєва Є. О. в приміщенні того ж суду

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в ст а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 15.03.1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою.

Від спільного подружнього життя дітей не мають.

Зазначає, що причинами розірвання шлюбу є непорозуміння між ними, що тягне сварки, а тому позивач просив розірвати шлюб.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 26 січня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 15.03.1999 Герасимівською сільською радою Станично Луганського району Луганської області, актовий запис №01- розірвано.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 02.02.2021 та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржниця зазначає, що перед початком судового засідання нею було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що 01.02.2020 судом у справі 408/6253/18-ц про витребування майна з чужого незаконного володіння, яке є спільним майном подружжя, прийняте рішення про задоволення позовних вимог. Скаржницею 29.12.2020 на вказане рішення було подано апеляційну скаргу, яка у порушення законодавства не зареєстрована, що підтверджується інформацією з сайту судової влади. Оскільки позови пов`язані між собою, їй необхідно отримати постанову апеляційного суду. Ухвалу за вказаним клопотанням судом прийнято не було. Скаржниця не згодна на розірвання шлюбу, у зв`язку з порушенням її майнових прав, і суд строку для примирення сторонам не надавав. До того ж суд не з`ясував, чи є можливість у відповідача сплатити судовий збір.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що справа розглядалася судом тривалий час, оскільки відповідачка та її представник з неповажних причин не з`являлися до суду, вказуючи, що його немає в живих. З відповідачкою вони мешкають окремо, спільного подружнього господарства з червня 2014 року по теперешній час не ведуть. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.04.2016, залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Луганської області від 20.12.2016 було визначено майно, яке належить йому на праві власності та майно, яке належить відповідачці на праві власності. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області залишено без змін. Однак вказане рішення неможливо було виконати, оскільки відповідачка у добровільному порядку відмовилася повертати належне йому на праві власності майно, що стало підставою для звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. Таким чином майновий спір між ними вирішено. Отже рішення про розірвання шлюбу ніяким чином не порушує майнових прав відповідачки. Просить залишити без змін рішення Біловодського районного суду Луганської області від 02.02.2021.

В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином і в установленому законом порядку повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що з 15.03.1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області 10.10.2013.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Встановлено, що сторони з червня 2014 року не підтримують шлюбно-сімейних відносин, ведення спільного господарства, проживають окремо.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив, з того, що збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивача.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.104 та ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

За змістом ч.3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у рішенні суду у справі шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Колегія суддів відмовляючи у задоволені апеляційної скарги, також, приймає до уваги, що протягом тривалого часу, сторони не здійснювали кроків щодо примирення між собою та окрім, заперечення проти розірвання шлюбу, скаржниця не надала жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували реальність та обґрунтованість наміру скаржниці зберегти не тільки шлюб, а й сім`ю з позивачем в майбутньому.

Доводи скаржниці про те, що розірванням шлюбу порушуються її майнові права, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки справа про поділ майна та справа про розірвання шлюбу не пов`язані між собою.

Що стосується посилання відповідачки на те, що суд не дав строк для примирення, то вказаного клопотання позивач в суді першої інстанції не заявляла, а лише посилалася в своїх клопотаннях на те, що розірвання шлюбу порушує її майнові права. При цьому, що відповідач бажає зберегти сім`ю, остання не зазначала.

Довід апеляційної скарги про те, що судом не з`ясовано тих обставин, чи може позивач сплатити судовий збір, також на увагу не заслуговують, оскільки як вбачається з фіскального чеку від 10.06.2019 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів прийшла до процесуального висновку про доведеність позову позивача про розірвання шлюбу, підстав для скасування рішення суду, передбачених цивільно-процесуальним законодавством не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови - 04 червня 2021 року.

Головуючий

Судді: