П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року м. Київ

Справа № 761/3933/19

Провадження № 22-ц/824/5440/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 02 червня 2021 року

Повний текст постанови складено 04 червня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , Державний реєстратор Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, Державний реєстратор Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чмирук Олександр Валерійович

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Головко Дмитром Вікторовичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року, ухваленого у складі судді Пономаренко Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Миха йленка Сергія Анатолійовича , державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправними дії приватного нотаріуса та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень,, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича, третя особа: ОСОБА_3 , згідно з яким просила: визнати протиправним дію ОСОБА_2 та Державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Михайленка С.А. про протиправне позбавлення права власності ОСОБА_5 , яка була здійснена 19.02.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 13388184, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28393778 від 23.02.2016 року, про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 91, об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 , яке належить позивачу на підставі Договору купівлі- продажу квартири від 01.06.1995 року, зареєстрованого в реєстрі на№ 2-2521; скасувати рішення Державного реєстратора Приватного нотаріуса КМНО Михайленка С.А. від 23.02.2016 року, індексний номер: 28393778, про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 91, об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 ;

скасувати рішення Державного реєстратора Приватного нотаріуса КМНО Чмирука О.В. від 16.11.2016 року, індексний номер: 32390188, про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 91, об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 ;

Стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 15.09.2011 року з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань перед ПАТ «КБ «Даніель» за Кредитним договором № 1612-04-КЗЖ-Т від 15.09.2011 року, між ним та вказаним банком було укладено іпотечний договір, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з договорами про відступлення права вимоги від 29.12.2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» набув від ПАТ «КБ «Даніель» права вимоги за Кредитним договором № 1612-04-КЗЖ-Т від 15.09.2011 року та за Договором іпотеки від 15.09.2011 року, які 14.01.2016 року відступив ОСОБА_2 на підставі відповідних договорів про відступлення права вимоги.

19 лютого 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. за заявою ОСОБА_2 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28393778 від 23.02.2016 року; підстави виникнення права власності: Іпотечний договір, серія та номер 3915, виданий 15.09.2011 року, видавник: ПН КМНО Пономарьова В.Ю.; договір про відступлення права вимоги, серія та номер: 584, виданий 29 грудня 2015 року, видавник: ПН КМНО Гембарська С.І.; договір відступлення права вимоги, серія та номер: 53, виданий 14.01.2016 року, видавник: ПН КМНО Гембарська С.І.; вимога - повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н, виданий 14.01.2016 року, видавник: ОСОБА_2 ; форма власності: приватна; власник: ОСОБА_2 .

Також, 16.11.2016 року приватним нотаріусом КМНЕО Чмирук О.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32390188, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 91, квартира, загальна площа (кв.м.): 116,9, житлова площа (кв.м.): 79, за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 . Згідно з відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 16.11.2016 року, номер запису про право власності: 17461523, підставою для виникнення права власності за ОСОБА_6 - є Договір купівлі-продажу, серія та номер: 2000, виданий 16.11.2016 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Чмирук О.В.

В свою чергу, позивач вважає, що вищенаведені реєстрації права власності на квартиру є протиправною, оскільки: в порушення вимог Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_2 не було надіслано позивачу вимогу про усунення порушення вимог договору іпотеки; погодження розміру заборгованості позичальника та визнання розміру заборгованості позивачем не здійснювалося; приватний нотаріус КМНО Чмирук О.В. не перевірив правомірність набуття права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: наявність отримання вимоги - повідомлення позивачем.

Ухвалою суду від 13 червня 2019 року було зупинено провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача до залучення до участі у справі правонаступника позивача або іншого представника.

Ухвалою від 22 жовтня 2019 року було відновлено провадження у справі.

17 січня 2020 року до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 974/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 05 березня 2020 року було залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача - ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, державного реєстратора Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним дії приватного нотаріуса та скасування рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Головко Д.В. подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду є суперечливими та такими, що не відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коротя Р.О. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Кіян А.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 вересня 2011 року з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань перед ПАТ «КБ «Даніель» за Кредитним договором № 1612-04-КЗЖ-Т від 15 вересня 2011 року, між ОСОБА_5 та вказаним банком було укладено іпотечений договір, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з договорами про відступлення права вимоги від 29 грудня 2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» набув від ПАТ «КБ «Даніель» права вимоги за Кредитним договором № 1612-04-КЗЖ-Т від 15 вересня 2011 року та за Договором іпотеки від 15 вересня 2011 року, які 14 січня 2016 року відступив ОСОБА_2 на підставі відповідних договорів про відступлення права вимоги.

19 лютого 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. за заявою ОСОБА_2 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28393778 від 23.02.2016 року; підстави виникнення права власності: Іпотечний договір, серія та номер 3915, виданий 15.09.2011 року, видавник: ПН КМНО Пономарьова В.Ю.; договір про відступлення права вимоги, серія та номер: 584, виданий 29 грудня 2015 року, видавник: ПН КМНО Гембарська С.І.; договір відступлення права вимоги, серія та номер: 53, виданий 14.01.2016 року, видавник: ПН КМНО Гембарська С.І.; вимога - повідомлення про порушення основного зобов`язання, серія та номер: б/н, виданий 14.01.2016 року, видавник: ОСОБА_2 ; форма власності: приватна; власник: ОСОБА_2 .

Крім того, 16 листопада 2016 року приватним нотаріусом КМНЕО Чмирук О.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32390188, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 91, квартира, загальна площа (кв.м.): 116,9, житлова площа (кв.м.): 79, за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 . Згідно з відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 16.11.2016 року, номер запису про право власності: 17461523, підставою для виникнення права власності за ОСОБА_3 - є Договір купівлі-продажу, серія та номер: 2000, виданий 16.11.2016 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Чмирук О.В.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання оржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за сновним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не зредбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет теки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового рулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, шо міститься в іпотечному договорі або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 3 8 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

15 вересня 2011 року з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань перед ПАТ «КБ «Даніель» за Кредитним договором № 1612-04-КЗЖ-Т від 15.09.2011 року, між ОСОБА_5 та вказаним банком було укладено іпотечений договір, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Зміст п.п. 6.1, 6.2 вказаного договору передбачає, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов цього та умов кредитного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється на розсуд іпотекодержателя або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін про задоволення вимог потекодержателя (угода про задоволення вимог іпотекодержателя) та будь-яким іншим чином (ідповідно до законодавства України, чиннного на дату звернення звернення.

При цьому, у відповідності до п. 6.2.1 Іпотечного договору підписанням цього договору ютекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на оедмет іпотеки до іпотекодержателя за власним одноосібним письмовим рішенням отекодержателя про придбання предмета іпотеки у власність

В свою чергу, можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення їяхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації згідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної рації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Згідно з п.п. 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

При цьому, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення своїх вимог, посилався, серед іншого, на те, що в порушення вимог Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_2 не було надіслано йому вимогу про усунення порушення вимог договору іпотеки.

Разом з тим, вказані посилання є безпідставними, як вбачається з матеріалів справи, вимога-повідомлення кредитора ОСОБА_2 про порушення основного зобов`язання за кредитним договором та іпотечного зобов`язання за договором іпотеки була надіслана на адресу ОСОБА_5 15 січня 2016 року та отримана останньою особисто 19 січня 2016 року, про що свідчить відповідна відмітка на зворотньому повідомленні про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 138-140). Повторно направлено вимогу 05 березня 2013 року, яку боржник ОСОБА_5 отримала особисто 07 березня 2013 року (т.1 а.с. 186-189). Доказів протилежному стороною позивача надано не було.

Колегія суддів вважає, що суд вірно відхилив доводи позивача про необхідність погодження з ОСОБА_5 розміру заборгованості та визнання нею такої заборгованості, адже, виходячи зі змісту Закону України «Про Іпотеку», вчинення таких дій для звернення стягнення на предмет іпотеки законодавстом не передбачено.

Більш того, факт невиконання ОСОБА_5 своїх зобов`язань за кредитним договором та наявності в неї заборгованості був встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року по справі № 761/26545/13-ц.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували протиправність дій нотаріуса при здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , та, як наслідок, є підставою для скасування такої реєстрації, - матеріали справи не містять.

У свою чергу, за правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, враховуючи те, що, як встановлено у судовому засіданні, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося з дотриманням процедур, визначених вищенавеведеними положеннями законодавства, підстав для визнання протиправними дій нотаріуса Михайленка С.А. та скасування його рішення від 23.02.2016 року про реєстрацію права власності на квартиру, що є предметом іпотеки, за ОСОБА_2 , - немає.

Щодо позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Приватного нотаріуса КМНО Чмирук О.В. від 16.11.2016 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 , то колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Підставою для здійснення приватним нотаріусом Чмирук О.В. державної реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_3 слугував договір купівлі-продажу від 16 листопада 2016 року.

При цьому, звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування вказаної державної реєстрації права власності та об`рунтовуючи необхідність такого скасування протиправними дії державного реєстратора Чмирука О.В., позивач, виходив з того, що вказаний спір виник між ним та державним реєстратором Чмирук О.В., який не перевірив наявність отримання вимоги-повідомлення позивачем.

Разом із тим, чинне законодавство не містить вимог до реєстратора при засвідченні договору купівлі-продажу квартири перевіряти правомірність набуття права власності, на такі норми не посилається і позивач. В даному випадку позивач посилається на необхідність такої перевірки щодо правомірності набуття права власності відповідача ОСОБА_2 на спірну квартиру шляхом перевірки наявності отримання вимоги-повідомлення ОСОБА_5 . Однак, як вже зазначено вище, судом встановлено про наявність такого повідомлення і особисте отримання його ОСОБА_5 .

При цьому, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора із залученням іпотекодержателя третьою особою спірні правовідносини виникають саме між позивачем та третьою особою через невиконання договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18).

За змістом висновків, викладених у п. 31.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц, та постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.04.2019 року у справі № 686/20502/16-ц, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстровано речове право на нерухоме майно.

Крім того, як зазначила Велика Палата Верховного Суду України у своїй постанові від 18.09.2018 року у справі № № 11-404апп18, належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності.

Тобто, виходячи з вищенаведеного, а також зважаючи на предмет спору та обставини справи, у даному випадку належним відповідачем за вищенаведеними позовними вимогами є ОСОБА_3 , за якою зареєстровано речове право на нерухоме майно.

Однак, як вбачається, позивачем зазначено ОСОБА_3 в якості третьої особи, тобто не пред`явлено до неї жодних позовних вимог.

У свою чергу, ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого засідання, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тобто, виходячи з системного аналізу вищенаведених положень цивільного процесуального законодавства, можна дійти висновку, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, в той час як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Враховуючи те, що крім вказаного, позовні вимоги про скасування рішення державних реєстраторів пред`явлені до неналежних відповідачів, а клопотань про їх заміну належними від позивача не надходило, - підстав для задоволення вказаних позовних вимог також немає.

Крім того, як наголошено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/115-ц, а саме в п. 74, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (див. пункт 5.17 постанови від 04.09.2018 вересня 2018 року у справі № 915/127/18).

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Головко Дмитром Вікторовичем - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна