справа №176/592/21
провадження №2/176/399/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кучми В.В.,

за участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води

Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА БАНК ФОРВАРД до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

АТ БАНК ФОРВАРД звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що АТ «Банк Форвард» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Руский Стандарт».

03 травня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до банку із заявою № 88905899 про укладення договору про надання та використання платіжної картки. 02 квітня 2012 року банк акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві відповідача, і уклав з ОСОБА_1 договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 , а саме відкрив відповідачці поточний рахунок № НОМЕР_2 та випустив на її ім`я платіжну картку. Відповідно до підписаної відповідачкою заяви, договір про картку укладений на умовах, викладених в заяві, Тарифах по карткам банку та на Умовах надання та обслуговування платіжних карток банку. Клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною договору про картку є Умови по карткам, діючі Тарифи по карткам клієнт отримує в день отримання картки, крім того діючі Тарифи та Умови по карткам, розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет, з якими клієнт може у будь-який час ознайомитись. Відповідно до п. 8 заяви, відповідач з Умовами по картах та тарифами ознайомлений, повністю згоден, розуміє зміст їх положень та зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно з п. 8.9 Умов по карткам, банк має право стягувати з клієнта проценти за користування кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі (штрафи, пені), передбачені договором про картку, у тому числі Умовами по карткам та/або Тарифами.

Внаслідок здійснення банком кредитування рахунку, згідно з випискою за рахунком у відповідачки виникла заборгованість перед банком, у зв`язку з чим 01 лютого 2019 року та 05 жовтня 2020 року банк направив ОСОБА_1 заключний рахунок-виписку з вимогою погасити заборгованість у сумі 45761,62 грн., проте станом на 14 квітня 2021 року відповідачем кредитна заборгованість не погашена.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач має заборгованість перед банком у сумі 48669,05 грн., з яких: 45761,62 грн заборгованість за кредитом та 2907,43 грн. три проценти річних.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 12.05.2021 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідачу ОСОБА_1 , відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем останнього відомого місця проживання, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Згідно звіту про відправлення підтверджується вручення судової кореспонденції відповідачу. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України.

За вх. № ЕП -782/21 від 08.06.2021 року від повноважного представника відповідача за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення, згідно яких в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі з посилань на те, що вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідачка дійсно 03.05.2011 року підписала заяву № 88905899 з метою отримання кредиту для придбання водонагрівача у розмірі 2188,89 грн. Останній день цього зобов`язання становить 04.02.2012 троку та для виконання цього зобов`язання був відкритий рахунок НОМЕР_3 , але при цьому номер рахунку який вказує позивач № НОМЕР_2 відрізняється від того який вказаний в заяві НОМЕР_3

Зазначений кредит у розмірі 2188,29 грн. відповідачкою ОСОБА_1 був погашений в повному обсязі.

Відповідачкою заперечується факт того, що позивач надавав їй кредитну картку та сам кредит, оскільки вона підписувала заява, але не з метою отримання кредитної картки разом з кредитом.

Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідачки з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов на якій наполягає банк.

Позивачем на надано доказів, що відповідна банківська картка передбачена умовами заяви від 03.05.2011 року видавалась, як і не надано відомостей, що підтверджують тип та строк дії картки, коли саме була видана, що є істотними умовами договору, не надано доказів встановлення кредитного ліміту у розмірі вказаному в заяві, не надано жодних обґрунтувань того яким чином була визначена сума заборгованості згідно рахунку-виписки по тілу кредиту у розмірі 39743, 00 грн.. Крім того згідно даного рахунку-виписки яка долучена до матеріалів справи вбачається, що договір про надання та використання платіжної картки № 96304881 укладений 02.04.2012 року, тобто через 11 місяців з моменту підписання заяви для отримання кредиту у розмірі 2188,89 грн. для придбання водогрійки, при цьому копія договору до матеріалів справи не долучена.

Представник відповідача ОСОБА_2 також просив застосувати позовну давність, перебіг якої вважає почався 02 квітня 2014 року.

Дослідив письмові пояснення сторін, надані докази по справі на обґрунтування та спростування вимог, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 травня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Банк Руский Стандарт» із заявою № 88905899 про укладення кредитного договору, згідно з якою: сума кредиту 2188,89 грн; ставка за кредитом 0,01% річних; рахунок клієнта № НОМЕР_3 ; строк кредиту 276 днів, з 04 травня 2011 року по 04 лютого 2012 року; графік платежів щомісячний платіж 268,00 грн, останній платіж 263,72 грн, дата платежу 4 числа кожного місяця з червня 2011 року по лютий 2012 року; ставка по кредитній лінії 45 %; загальна вартість товару 2258,08 грн; товар водонагрівач GORENJE GBF-8 та сертифікат ДСО (а. с. 6).

Дана заява містить підпис клієнта ОСОБА_1 , підписана 03 травня 2011 року.

Відповідно до копії статуту АТ «Банк Форвард» (2018 рік), АТ «Банк Форвард» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Форвард», яке у свою чергу було правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Руский Стандарт» (а. с. 70-72).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості щодо оплати за прострочену заборгованість, часткове погашення кредиту та інші нарахування за період з 03.07.2012 року по 01.03.2019 року однак за різними рахунками (а.с.52-67).

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_4 належного як зазначено ОСОБА_1 , по даному рахунку в період з 03.05.2012 року по 03.10.2018 року відбувався рух грошових коштів та при цьому також за різними картковими рахунками (а.с.20-51).

АТ "Банк Форвард" направлений рахунок-виписка (заключна) по договору № 96304881 від 02.04.2012 з вимогою погасити заборгованість за кредитом в сумі 45761 грн. 62 коп. (а.с.68), яка була вручена ОСОБА_1 особисто 10.10.2020 (а.с.69).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, у відповідності до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВОБАНК ФОРВАРД).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що відповідач підписав заяву № 88905899 від 03.05.2011 року, в якій зазначено лише бажання відкрити йому поточний рахунок, що буде використовуватись в рамках кредитного договору, надати йому споживчий кредит на придбання водогрійки. Однак, позивачем АТ БАНК ФОРВАРД не надано доказів того, що ним дійсно наданий відповідачу ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого ліміту, а тим більше у розмірі, який висувається у позові, а саме 45761,62 грн., не доведені обставини того, як зазначає у позові, що на момент вчинення правочину надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором у межах встановленого кредитного ліміту. Законом закріплено, що договір позики є укладеним саме з моменту передачі коштів (ч. 2 ст. 1046 ЦК України). Дана норма розповсюджується й на кредитні відносини.

Однак, при цьому дана заява від 03.05.2011 року не містить жодних послань та такі обставини не доведені жодними іншими відносними та допустимими доказами про те, що від 03.05.2011 року чи від іншої дати дійсно був відкритий картковий рахунок на ім`я відповідача ОСОБА_1 , що на цей рахунок дійсно мало місце зарахування кредитних коштів у розмірі 2188,89 грн. або в іншому розмірі, що відповідач отримав кредитну картку та пін-код до неї, більш того користувався грошовими коштами на картці та що ці обставини знайшли своє підтвердження відносними та допустимими доказами у судовому засіданні, зокрема наданою розпискою про отримання ОСОБА_1 кредитної картки, меморіальним ордером про зарахування коштів на картку, належною випискою з відповідного банківського рахунку про рух грошових коштів по цій картці та інше.

При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, які б підтверджували факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 45761,62 грн. У позовній заяві зазначено, що заборгованість за договором складає 45761,62 грн., при цьому із дослідженої у судовому засіданні заяви від 03.05.2011 року розмір кредиту із відповідачем банком взагалі був визначений 2188,89 грн. Також, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженогоПостановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками ( по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

З аналізу постанови Верховного Суду від 17.12.2020 по справі №278/2177/15-ц вбачається, що судами при розгляді справ повинні досліджуватися первинні бухгалтерські документи, які підтверджують наявність заборгованості за кредитом: розрахунок заборгованості та виписка по кредитному рахунку клієнта.

Суд не приймає як належний відносний та допустимий доказ наданий розрахунок заборгованості на підтвердження того, що АТ БАНК ФОРВАРД були надані відповідачеві ОСОБА_1 кредитні кошти 2188,89 грн. за встановленим розміром, та що остання здійснювала фінансові операції платежі саме з цих коштів за допомогою відповідної виданої на це кредитної карти, та погашення платежів відбувалось частково на відповідний цій карті рахунок. Так як розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку.

Більш того вищезазначений розрахунок взагалі не містить відомостей ні щодо розміру заборгованості, ні розрахунку 3% річних від простроченої суми заборгованості, а той розрахунок який надано проведений, як і долучена виписка по особовим рахункам (а.с.20-51) за іншими рахунками як зазначено, що належать нібито ОСОБА_1 , та не за тим, який вказаний в заяві від 03.05.2011 року, тобто за рахунком № НОМЕР_3 .

Суд при вирішенні даного спору зобов`язаний дослідити графік погашення кредитної заборгованості та встановити умови кредитного договору, виконання зобов`язання частинами або у вигляді періодичних платежів, однак позивач не надав суду вказаних доказів.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором про надання та використання платіжної картки № 96304881, банк не надав жодних доказів на підтвердження укладення з відповідачкою саме цього договору.

Суд наголошує, що матеріали справи не містять письмових договорів, укладених між ОСОБА_1 та ПАТ«Банк Руский Стандарт», або Блотницькою Т.М. та АТ«Банк Форвард», яке є правонаступником ПАТ«Банк Руский Стандарт»,зокрема, заяв на видачу кредиту, підписаних відповідачкою, на підставі яких на її ім`я відкрито рахунок № НОМЕР_3 , на якому згідно з розрахунком заборгованості та банківськими виписками є заборгованість у вказаному позивачем розмірі.

У справі міститься лише підписана відповідачкою заява № 88905899 з пропозицією укласти кредитний договір з ПАТ «Банк Руский Стандарт» від 03 травня 2011 року, згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 має нібито бути відкритий рахунок № НОМЕР_3 із зазначенням суми кредитування у розмірі 2188,89 грн. на умовах викладеній в цій заяві (а. с. 6).

У вказаній заяві відсутні жодні відомості про відкриття на ім`я ОСОБА_1 рахунку саме за № НОМЕР_3 , а також видання їй будь-якої кредитної картки і якої саме (серія, номер, строк дії).

Таких відомостей не вбачається і з інших наданих позивачем на обґрунтування своїх вимог доказів.

З досліджених судом наявних у справі матеріалів не вбачається, що рахунок № НОМЕР_3 , за яким значиться заборгованість, відкритий саме на підставі підписаної відповідачкою заяви від 03 травня 2011 року.

Отже, надані позивачем документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості відповідачки перед позивачем за договором про надання та використання платіжної картки № 96304881 та не підтверджено, що даний договір взагалі існує.

З зазначених підстав (недоведеності наявності заборгованості) не підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3 % річних за користування кредитними коштами.

Таким чином, з огляду на викладене, приймаючи до уваги, що банком не надано суду достатніх доказів укладання з відповідачем договору про надання та використання платіжної картки № 96304881, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, а також не підтверджені обставини фактичного отримання та користування відповідачем грошовими коштами, то позовні вимоги слід вважати необґрунтованими, не доведеними та за цих підстав у позові слід відмовити у повному обсязі.

У зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог відсутні підстави застосування положень позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 626, 628, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА БАНК ФОРВАРД до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя