ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4752/21 Справа № 194/1613/20 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
07 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого Куценко Т.Р.,
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги
ОСОБА_1 ,
на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -
У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (а.с. 1-3).
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року по 14 червня 2018 року. Від сумісного життя вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 їх сину виповнилося 18 років. В теперішній час він навчається в Тернівському професійному гірничому ліцеї на денному відділенні за фахом «Електрослюсар підземний. Машиніст підземних установок» із строком закінчення навчання 31 січня 2022 року. У зв`язку з навчанням їх син потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач не надає добровільної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, хоч і має таку можливість, бо отримує пенсію і щомісячні страхові виплати. Син повністю перебуває на її утриманні.
Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання в суд позову та на весь час його навчання, до моменту припинення навчання.
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто щомісяця з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/7 частини всіх видів його доходів на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням ним навчання, починаючи з 28 грудня 2020 та до закінчення навчання, тобто до 31 січня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. на користь держави.

Допущено негайне виконання рішення суду (а.с. 65-71).

ОСОБА_1 з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду стягнувши з нього на користь позивача щомісяця аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням ним навчання, починаючи з 28.12.2020 року до закінчення навчання, тобто до 31.01.2022 року, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та належним чином не досліджені докази по справі, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права /а.с. 77-81/.

ОСОБА_2 скористалась своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК та подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1

ОСОБА_2 з вказаним рішенням суду не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та належним чином не досліджені докази по справі, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права права /а.с. 92-94/.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2

ОСОБА_3 не скористався своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК щодо подання відзиву на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, виходив з того, що відповідач позовні вимоги визнає частково, отримує пенсію та щомісячні страхові виплати, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, третім особам аліменти не сплачує, а тому, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін та повнолітньої дитини, стану здоров`я відповідача, у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з продовженням ним навчання.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі в розмірі 1/7 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 28 грудня 2020 року та до закінчення навчання, тобто до 31 січня 2022 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 154.

Своє батьківство відповідач по справі не оспорює.

Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області в від 15 травня 2018 року. Рішення суду набрало законної сили 14 червня 2018 року.

Відповідно до довідки Тернівського професійного гірничого ліцею від 07 вересня 2020 року ОСОБА_3 навчається в Тернівському професійному гірничому ліцеї на денному відділенні за фахом «Електрослюсар підземний. Машиніст підземних установок» з 01 вересня 2020 року, строк закінчення навчання 31 січня 2022 року.

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 20 серпня 2019 року, виписки з амбулаторної карти за 2019 рік, епікризу від 26 липня 2019 рік, консультаційного висновку спеціаліста від 15 липня 2018 року, повідомлення про хронічне професійне захворювання від 29 травня 2020 року, медичного висновку ЛЕК від 28 травня 2020 року відповідач хворіє на професійні захворювання.

Згідно довідки КНЕ «Тернівська центральна міська лікарня» Тернівської міської ради від 02 лютого 2021 року ОСОБА_1 потребує оперативного лікування у плановому порядку протягом року.

Відповідно довідки Тернівського міського відділення УВДФСС в Дніпропетровській області від 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 одержує щомісяця страхові виплати в розмірі 15038,07 грн.

Згідно довідки про доходи, виданої 08 лютого 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності щомісяця в розмірі 17690,00 грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно сформованої 19 лютого 2021 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/1 частка земельної ділянки за кадастровим номером: :00:027:0017 площею 3,4015 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка передана в оренду строком на 10 років.

Згідно довідки Тернівської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 12 лютого 2021 року, ОСОБА_2 з 21 грудня 2020 року перебуває на обліку як безробітна в Тернівській міській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості.

Відповідно довідки Тернівської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 12 лютого 2021 року, ОСОБА_2 за період з грудня 2020 року по лютий 2021 рік отримала дохід в розмірі 4064,01 грн.

Згідно довідки Тернівського професійного гірничого ліцею від 11 лютого 2021 року ОСОБА_3 є студентом та отримав дохід за період з вересня 2020 року по січень 2021 рік у розмірі 2597,00 грн.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо стягнення аліментів на повноліитню дитину, яка продовжує навчання суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний, сімейний стан та стан здоров`я як платника аліментів, так і матеріальний стан та стан здоров`я повнолітньої дитини на утримання якої стягуються аліменти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що повнолітній ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з його навчанням.

Суд першої інстанції при визначення розміру частки (доходу), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини, в першу чергу, діяв передусім в інтересах дитини, та з огляду на обов`язок батьків забезпечувати своїх дітей та дбати про їх необхідний та достатній рівень життя, а також врахував матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Доводи ОСОБА_1 щодо його стану здоров`я колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і судом першої інстанції надана їм обгрунтована оцінка, а тому додаткового правового аналізу не потребують.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на його утриманні перебувають його нинішня дружина та двоє її дітей від першого шлюбу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дані доводи жодним доказом не підтверджуються. Крім того, у відповідності до норм СК України утримання дітей нинішньої дружини ОСОБА_1 є обов`язком останньої та її колишнього чоловіка (батька дітей), а не обов`язком ОСОБА_1 , оскільки обов`язком останнього є утримання його повнолітнього сина.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо часткового задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянти не скористались наданими їм правами, не обґрунтували свої доводи апеляційних скарг, не надали суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційних скаргах зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров