Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1034/19 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 16 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Галацевич О.М.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Рудника М.І.

у цивільній справі № 288/1034/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділ у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання незаконним рішення ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, договору купівлі продажу земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визнати незаконним та скасувати рішення Попільнянської селищної ради одинадцятої сесії VII скликання №355 від 14 листопада 2017 року «Про розмежування земельних ділянок за цільовим призначенням» в частині розмежування земельної ділянки загальною площею 0,56 га., яка знаходиться в селі Рудка Попільнянського району Житомирської області, що належить ОСОБА_3 , згідно державного акта на право приватної власності на землю за №300 від 05 березня 2001 року, відповідно до цільового призначення: - площею 0,2500 га.- для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; - площею 0,1260 га.- для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 ; - площею 0,1840 га. за адресою АДРЕСА_2 ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю за №300 від 05 березня 2001 року, щодо земельної ділянки загальною площею 0,5600 га, яка знаходиться в селі Рудка Попільнянського району Житомирської області та належить ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10 січня 2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки площею 0,1840 гектарів, кадастровий номер :01:001: 0007, яка знаходиться в АДРЕСА_2 ; визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, реєстраційний номер 247, за адресою село Рудка вулиця Сонячна Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, зареєстрована 10 січня 2018 року, кадастровий номер :01:001:0007, власник ОСОБА_2 , рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 39153792 від 10 січня 2018 року, державна реєстрація здійснена приватним нотаріусом Сташковою А.Г., підстава виникнення права власності - договір купівлі - продажу земельної ділянки; зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0007, площею 0,4098 га, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом звільнення земельної ділянки та приведення її у попередній стан, придатний для її використання за цільовим призначенням. В обґрунтування поданого позову зазначав, що він згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЖТ № 124245 та ЖТ № 124149 є власником земельних ділянок площею 0,1500 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,4098 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровими номерами :01:001:0006, :01:001:0007, виданими 10 листопада 2009 року на підставі рішення 24 сесії 5 скликання Кривенської сільської ради від 26 грудня 2008 року. Позивач з 1992 року (часу закінчення будівництва) проживає в будинку за адресою АДРЕСА_3 . До 1990 року частину земельної ділянки, площею 0,1840 га, тимчасово використовував ОСОБА_3 , проте так як заїзду до вказаної земельної ділянки не було, використовувався проїзд через земельну ділянку, яка потім була отримана позивачем під будівництво житлового будинку. З часу будівництва земельну ділянку ніхто не обробляв, так як позивач заборонив проїзд до неї. З 2000 року позивач почав обробляти вказану земельну ділянку, а в 2005 році, маючи намір її приватизувати, звернувся до Кривенської сільської ради та дізнався, що на земельну ділянку, розміром 0,1840 га. виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 . В зв`язку з тим, що іншого заїзду до земельної ділянки не було, позивач запропонував ОСОБА_3 викупити земельну ділянку, проте той відмовився.

В подальшому позивач з ОСОБА_3 досягли згоди щодо купівлі продажу земельної ділянки та ОСОБА_3 , отримавши гроші, написав заяву до сільської ради про припинення права приватної власності на земельну ділянку площею 0,18 га. Сільська рада розглянула заяву та 24 січня 2005 року прийняла рішення про припинення права приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,18 га, земельну ділянку віднесено до земель запасу сільської ради. Також була розглянута заява позивача про надання йому вказаної земельної ділянки площею 0,18 га для розширення особистих селянських господарств із земель запасу, що утворився внаслідок припинення права користування земельними ділянками та 10 листопада 2009 року позивачем було приватизовано присадибні земельні ділянки і він отримав Державні акти на право приватної власності на них.

11 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Попільнянського районного суду із позовною заявою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (справа 288/1241/18) та в позовній заяві він просив усунути йому, як власнику земельної ділянки, перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом заборони позивачу, у будь-який спосіб, використовувати земельну ділянку загальною площею 0,1840 га, яка розташована у АДРЕСА_2 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0007. Позивач зазначав, що він є власником земельної ділянки загальною площею 0,1840 га, право власності підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 10 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г.

Ознайомившись із позовною заявою та додатками до неї, а саме договором купівлі - продажу земельної ділянки від 10 січня 2018 року, як на документ, що підтверджує його право власності, позивач дізнався, що ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 земельну ділянку, від якої відмовився 24 січня 2005 року. Рішенням двадцятої сесії Кривенської сільської ради IV скликання від 24 січня 2005 року його заява про відмову була розглянута та прийнято рішення про припинення права приватної власності на земельну ділянку площею 0,18 га. Земельну ділянку віднесено до земель запасу сільської ради і відповідно до вказаного рішення, сільська рада повинна була внести зміни до державного акта на право приватної власності на землю ОСОБА_3 , але, на думку позивача, такі зміни до державного акту внесені не були.

ОСОБА_3 знаючи про припинення права власності на земельну ділянку площею 0,18 га, та скориставшись ліквідацією Кривенської сільської ради, звернувся до правонаступника - Попільнянської селищної ради та отримав незаконне, на його думку, рішення одинадцятої сесії VII скликання №355 від 14 листопада 2017 року «Про розмежування земельних ділянок за цільовим призначенням», згідно якого було розмежовано земельну ділянку загальною площею 0,5600 га, яка розташована в с.Рудка, Попільнянського району Житомирської області, що належить ОСОБА_3 згідно державного акта на право приватної власності на землю за №300 від 05 березня 2001 року, відповідно до цільового призначення: - площею 0,2500 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 ; - площею 0,1260 га за адресою АДРЕСА_1 ; - площею 0,1840 га за адресою АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до копії експлікації угідь, в описі меж зазначено, що від А до Б вказана земельна ділянка межує із землями ОСОБА_1 , тобто землею позивача, в той час як у державних актах відсутня відмітка про те, що земельні ділянки позивача межують із землями відповідачів.

Також, позивач вказував, що передача у власність земельної ділянки площею 0,1840 га, кадастровий номер :01:001:0007, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , її реєстрація та продаж ОСОБА_2 , порушує його право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0007 площею 0,4098 га.

Крім того, позивач зазначав, що є недійсним, отримане шляхом обману і рішення Попільнянської селищної ради одинадцятої сесії VII скликання № 355 від 14 листопада 2017 року «Про розмежування земельних ділянок за цільовим призначенням», в частині розмежування земельної ділянки, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю за №300 від 05 березня 2001 року, відповідно до цільового призначення, так як було прийнято без врахування Рішення двадцятої сесії Кривенської сільської ради IV скликання від 24 січня 2005 року про припинення права приватної власності на земельну ділянку площею 0,1800 га, яка належала ОСОБА_3 та віднесенню вказаної земельної ділянки до земель запасу сільської ради.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що добровільна відмова ОСОБА_3 від права власності на одну із земельних ділянок площею 0,18 га. мала місце. Нормами земельного кодексу України передбачено, що припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Заява ОСОБА_3 до Кривенської сільської ради написана була і рішенням двадцятої сесії Кривенської сільської ради IV скликання від 24 січня 2005 року, його заява про відмову була розглянута та прийнято рішення про припинення права приватної власності на земельну ділянку площею 0,18 га. Земельну ділянку віднесено до земель запасу сільської ради, а земельна ділянка ОСОБА_3 зменшилась до 0,3760 га. Дана обставина судом першої інстанції врахована не була, як і не з`ясовано місце розташування земельної ділянки, право власності на яку було припинено. Крім того, вказує, що в матеріалах технічної документації в порушення земельного законодавства відсутні будь-які документи щодо встановлення та погодження ним меж земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 , як суміжним землекористувачем. Його прізвище вказано, але згоду він не надавав, та не вказаний суміжний землекористувач ОСОБА_4 , а його земля зазначена як земля загального використання, чим, на думку апелянта, порушено порядок надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням 32 сесії Кривенської сільської ради VІ скликання від 24 квітня 2015 року, перейменовано вулицю Будьоного в селі Рудка на вулицю Сонячна (т.1 а.с.9).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно 08 квітня 2019 року за № 46346574 було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:001:0006 за ОСОБА_1 , оскільки на заявлену земельну ділянку із вказаним кадастровим номером у Державному реєстрі прав зареєстровано право власності за іншим суб`єктом права (т.1 а.с.11).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно 08 квітня 2019 року за № 46346290 було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0007 за ОСОБА_1 , оскільки на заявлену земельну ділянку з вказаним кадастровим номером у Державному реєстрі прав зареєстровано право власності за іншим суб`єктом права (т.1 а.с.12).

Рішенням 20 сесії Кривенської сільської ради VІ скликання від 24 січня 2005 року, надано земельні ділянки для розширення особистих селянських господарств із земель запасу, що утворився внаслідок припинення права користування земельними громадян: - ОСОБА_1 0,18 га. по АДРЕСА_4 (т.1 а.с.165).

Рішенням 20 сесії Кривенської сільської ради VІ скликання від 24 січня 2005 року, припинено право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку 0,18 га по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.13).

Рішенням 20 сесії Кривенської сільської ради VІ скликання від 24 січня 2005 року, передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств та обслуговування житлових будинків: - ОСОБА_1 0,49 га по АДРЕСА_4 (т.1 а.с.14).

28 листопада 2008 року за вих. № 3841 відділом Держкомзему у Попільнянському районі Житомирської області видано довідку про те, що присвоєно: - кадастровий номер :01:001:0006, для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,1500 га; - кадастровий номер :01:001:0007, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4098 га, земельній ділянці загальною площею 0,5598 га, яка розташована на території АДРЕСА_4 та знаходиться в користуванні ОСОБА_1 (т.1 а.с.15).

Згідно кадастрового плану зовнішніх меж земельної ділянки в АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 , код :01:001:0006 та :01:001:0007, загальна площа 0,5598 га, в описі меж зазначено: від А до Б землі загального користування АДРЕСА_4 , від Б до В землі ОСОБА_5 , від В до Г землі загального користування берег, від Г до А землі ОСОБА_6 (т.1 а.с.16).

Рішенням 24 сесії Кривенської сільської ради V скликання від 26 грудня 2008 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 , передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, загальною площею 0,3075 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,1000 га, для особистого селянського господарства 0,2075 га по АДРЕСА_5 та земельну ділянку, загальною площею 0,5589 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,1500 га, для особистого селянського господарства 0,4098 по АДРЕСА_4 . Надано дозвіл землевпорядній організації на виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки (т.1 а.с.17).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 квітня 2019 року, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0007, площею 0.184 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_2 , підстава виникнення права власності: договір купівлі продажу земельної ділянки, серія та номер: 88, виданий 10 січня 2018 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г. (т.1 а.с.18).

Згідно довідки Попільнянської селищної ради від 25 квітня 2019 року № 153, за адресою: АДРЕСА_2 , в погосподарській книзі № 11, номер об`єкта 02-0017-3 рахується земельна ділянка площею 0,5598 га, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 124149, кадастровий номер :01:001:0007, 0,4098 га, цільове призначення:- для ведення особистого селянського господарства та Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЖТ № 124245, кадастровий номер :01:001:0006, 0,1500 га, цільове призначення: - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.19).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 124245, виданого 10 листопада 2009 року на підставі рішення 24 сесії 5 скликання Кривенської сільської ради від 26 грудня 2008 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована в АДРЕСА_4 , цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0006 (т.1 а.с.21,162).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 124149, видного 10 листопада 2009 року, на підставі рішення 24 сесії 5 скликання Кривенської сільської ради від 26 грудня 2008 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,4098 га, яка розташована в АДРЕСА_4 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0007 (т.1 а.с.20,163).

14 лютого 2020 року № Г-30/01-10 Попільнянською селищною радою повідомлено, що: - земельна ділянка площею 0.4098 га, яка належить ОСОБА_1 , згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 124149, зареєстрованого 10 листопада 2009 року за № 40, знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ; - земельна ділянка площею 0,1500 га, яка належить ОСОБА_1 , згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 124145, зареєстрованого 10 листопада 2009 року за № 43, знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , дані земельні ділянки являються єдиним масивом (т.1 а.с.211).

Згідно Державного акту на право власності на землю серії ЖТ № 04-10-006408 виданому 05 березня 2001 року, ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Кривенської сільської ради народних депутатів № 8 від 12 лютого 2001 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.5600 га, розташовану на території с.Рудка Кривенської сільської ради, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 300 (т.1 а.с.164).

Судом встановлено, що 10 січня 2018 року продавець - ОСОБА_3 продав, а покупець ОСОБА_2 купив, належну продавцю на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,1840 гектарів, кадастровий номер: 0:01:001:0007, що розташована за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, село Рудка, вулиця Сонячна, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ, виданого 05 березня 2001 року на підставі рішення виконкому Кривенської сільської ради народних депутатів Попільнянського району Житомирської області №8 від 12 лютого 2001 року (т.1 а.с.22).

Згідно рішення Кривенської сільської ради №8 від 12 лютого 2001 року, на підставі поданих заяв громадян, передано у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_3 , площею 0,56 га (т.1 а.с.75).

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 31 січня 2005 року, прийнято відмову від позову ОСОБА_1 до Кривенської сільської ради Попільнянського району, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення ради, визнання частково недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, визнання права на тимчасове користування земельною ділянкою та справу провадженням закрито (т.1 а.с.166-168).

В порядку розгляду вказаної цивільної справи судом було витребувано Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,5600 га ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 : - 02,01 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,2500 га ( АДРЕСА_1 ); - 01,03 для ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка) 0,1260 га ( АДРЕСА_1 ); - 01,03 для ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка) 0,1840 га ( АДРЕСА_3 , затверджену 28 грудня 2017 року (т.1 а.с.80-116).

До Технічної документації додано: - Договір на розроблення технічної документації із землеустрою від 20 листопада 2017 року; - витяг з рішення 11 сесії VІІ скликання Попільнянської селищної ради № 355 від 14 листопада 2017 року, яким розмежовано земельну ділянку, загальною площею 0,5600 га, яка знаходиться в с.Рудка Попільнянського району Житомирської області, що належить ОСОБА_3 , згідно державного акта на право приватної власності на землю № 300 від 05 березня 2000 року, відповідно до цільового використання: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 ; площею 0.1260 га за адресою АДРЕСА_1 та площею 0,1840 га за адресою АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства; - Державний акт на право приватної власності на землю серії ЖТ 04-10-006408 від 05 березня 2000 року, виданий ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Кривенської сільської ради № 8 від 12 лютого 2001 року про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,5600 га, яка розташована в с.Рудка Кривенської сільської ради, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, акт зареєстровано за № 300; - схему розташування земельної ділянки ОСОБА_3 АДРЕСА_1 ; - довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г. надано: - договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10 січня 2018 року, укладений між продавцем - ОСОБА_3 та покупцем - ОСОБА_2 , за умовами якого продавець продав, а покупець купив належну продавцю на праві власності земельну ділянку площею 0,1840 га, кадастровий номер: :01:001:0007, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить продавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ, виданого 05 березня 2001 року; - Державний акт на право приватної власності на землю від 05 березня 2001 року; - Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого зареєстровано 27 грудня 2017 року за № 247, право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею: 0,184 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер: :01:001:0007; - рішення 11 сесії VІІ Попільнянської селищної ради від 14 листопада 2017 року, яким розмежовано земельну ділянку загальною площею 0,5600 га, яка знаходиться в с.Рудка Попільнянського району Житомирської області, що належить ОСОБА_3 , згідно державного акта на право власності на землю № 300 від 05 березня 2000 року, відповідно до цільового використання: - площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 ; - площею 0.1260 га за адресою АДРЕСА_1 та площею 0,1814 га за адресою АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства; - Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26 грудня 2017 року та кадастровий план земельної ділянки, згідно яких, земельній ділянці за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, село Рудка вулиця Сонячна, площею 0.1840 га, для ведення особистого селянського господарства, присвоєно кадастровий номер - :01:001:0007; - заяву ОСОБА_2 від 10 січня 2018 року; - Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 січня 2018 року, згідно якої ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.184 га, за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, село Рудка вулиця Сонячна, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - :01:001:0007; - витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави; - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10 січня 2018 року, згідно якого на підставі договору купівлі продажу від 10 січня 2018 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,184 га, за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, село Рудка вулиця Сонячна, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - :01:001:0007; - висновок про вартість об`єкта оцінки від 10 січня 2018 року (т.1 а.с.124-146).

В судовому засіданні судом першої інстанції було оглянуто надані відділом у Попільнянському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області оригінали: - Державного акту на право власності на землю серії ЖТ 04-10-006408 від 05 березня 2000 року про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,5600 га в селі Рудки на території Кривенської сільської ради; - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 124245 від 10 листопада 2009 року про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1500 га за адресою АДРЕСА_4 , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :01:001:0006; - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 124149 від 10 листопада 2009 року про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,4098 га за адресою АДРЕСА_4 , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - :01:001:0007.

Під час судового розгляду справи було оглянуто оригінал Книги реєстрації громадян, яким передано земельні ділянки у приватну власність Кривенської сільської ради Попільнянського району, в якій за № 300 зареєстровано видачу ОСОБА_3 . Державного акту серії 04-10-006408 на земельну ділянку площею 0,56 га.

З оглянутої в судовому засіданні Книги записів реєстрації Державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за № 467, 470 вбачається, що зареєстровано видачу ОСОБА_1 . Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЖТ № 124149 та серії ЖТ № 124245, площею 0,4098 га для ведення ОСГ та 0,1500 га для ОЖБ за адресою АДРЕСА_4 на підставі рішення 24 сесії 5 скликання від 26 грудня 2008 року.

10 червня 2020 року комісією Попільнянської селищної ради проведено обстеження земельних ділянок, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та складено Акт, згідно якого за результатами обстеження встановлено: що земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,4098 га, зазначені у державних актах, виданих на ім`я ОСОБА_1 фактично відповідають їх розташуванню на місцевості. Місце розташування земельної ділянки орієнтовної площею 0,1800 га, зазначеної у державному акті, виданому на ім`я ОСОБА_3 встановити не виявилося можливим, та як не вдалося виявити точку відліку і прив`язки даної ділянки до ситуації. В зв`язку з відсутністю в штаті селищної ради сертифікованого інженера землевпорядника та відповідного приладу, обміри проводилися мірною стрічкою. Так як розробники документації: ОСОБА_7 не з`явився, а ОСОБА_8 не мав необхідного геодезичного обладнання, а лише мірну стрічку. Земельна ділянка ОСОБА_1 площею 0,1500 га обнесена парканом, тому це дало можливість визначити точку відліку, щоб по довжинах ділянок, зазначених у актах відтворити загальну довжину. А місця для земельної ділянки площею 0,1840 га громадянина ОСОБА_2 в натурі не виявилось. Зі слів представника ОСОБА_2 ОСОБА_9 , спірна ділянка знаходиться за струмком в бік земельної ділянки ОСОБА_1 (тобто накладається на неї). Частина спірної земельної ділянки не обробляється (т.2 а.с.4).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала покази (т.1 а.с.196-199) про те, що вона з 2016 року працює старостою с.Криве, про існування даного спору вона не знала. До неї звернувся ОСОБА_1 з оригіналами Державних актів на земельні ділянки площею 0,15 га та 0,49 га. У нього в погосподарській книзі рахується площа 0,41 га, а на даний час 0,55 га. На підставі державний актів вона зробила записи в погосподарській книзі. По ОСОБА_3 є Державний акт на 0,56 га, на даний час їх будівлю і земельну ділянку продано ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав покази (т.1 а.с.196-199) про те, що він був головою Кривенської сільської ради з 1988 по 2001 рік та в той час вирішувалося питання щодо надання земельної ділянки ОСОБА_3 , а саме було ухвалено рішення від 12 лютого 2001 року про надання йому земельної ділянки в розмірі 0,56 га. В подальшому написав заяву ОСОБА_1 та просив видати земельну ділянку біля ОСОБА_3 та надали земельну ділянку в межах 0,18 га. Чому між сторонами виник спір, він не знає. Щодо розбіжності між датою рішення, яким передано земельну ділянку та датою видачі Державного акту, вказав, що це наслідок описки та в Книзі видачі Державних актів все написано вірно та зазначено, що акт видано у 2001 році.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі повно та об`єктивно з`ясованих обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів дійшов обгрунтованого висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову.

Так, згідно зі статтями 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

В даному випадку позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення селищної ради в частині розмежування земельної ділянки, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та зобов`язати усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Частиною четвертою статті 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону(стаття 41).

Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За положеннями частини першої-другої статті 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права.

Відповідно до частини першої статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 6 ЗК України (в редакції від 05 березня 2001 року, чинній на час видачі Державного акту) визначено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

Частиною першою статті 22 ЗК України (в редакції від 05 березня 2001 року) визначено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. (частина перша статті 23 ЗК України (в редакції від 05 березня 2001 року).

В пункті «а» частини першої статті 140, частині першій статті 142 ЗК України (в редакції від 24 січня 2005 року) зазначено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку. Припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.

Згідно пункту 1.1. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року №43, право власності на землю і право постійного користування землею посвідчується державним актом: - на право власності на земельну ділянку; - на право постійного користування земельною ділянкою.

Державні акти на право власності на землю видаються міськими, селищними, сільськими радами, районними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями. Якщо рішення було прийнято обласною адміністрацією, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, то видача державного акта здійснюється районною державною адміністрацією (п.3.2. Інструкції).

Пунктом 3.10. даної Інструкції визначено, що у випадку припинення права власності чи користування земельною ділянкою документ, який посвідчує це право, повертається до архіву державного органу земельних ресурсів, де зберігається другий примірник цього документа.

В даному випадку судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення сільської ради № 300 від 12 лютого 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,56 га та 05 березня 2001 року видано Державний акт на земельну ділянку площею 0,56 га, яка складається з двох земельних ділянок в АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_4 (т.1 а.с.75,85).

ОСОБА_1 було передано земельну ділянку на підставі рішень сільської ради від 26 грудня 2008 року та йому було видано Державні акти на земельні ділянки 10 листопада 2009 року, хоча на той час у ОСОБА_3 вже існувало право власності на земельні ділянки на підставі рішення сільської ради від 12 лютого 2001 року та 05 березня 2001 року видано Державний акт, тобто останній набув право власності на земельні ділянки набагато раніше від позивача.

Рішенням сільської ради від 24 січня 2005 року (т.1 а.с.165) передано із земель запасу, що утворився внаслідок припинення права користування земельними ділянками громадян, ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,18 га по АДРЕСА_4 та рішенням сільської ради від 24 січня 2005 року (т.1 а.с.14), передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 0,49 га по АДРЕСА_4 та 0,20 га по АДРЕСА_5 , тобто всього по АДРЕСА_4 0,67 га, а в подальшому на підставі рішення сільської ради від 26 грудня 2008 року позивачу передано у власність земельну ділянку площею 0,5598 га за адресою АДРЕСА_4 .

Разом з тим, на підставі рішення сільської ради від 24 січня 2005 року за заявою ОСОБА_3 було припинено його право власності на земельну ділянку площею 0,18 га по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 було передано земельну ділянку площею 0,18 га по АДРЕСА_4 (т.1 а.с.13,165).

За основним цільовим призначенням відповідно до частини першої статті 19 ЗК України, землі України поділяються на певні категорії, серед яких до різних категорій віднесено землі сільськогосподарського призначення (підпункт «а») та землі житлової та громадської забудови (підпункт «б»).

Виходячи з положень частини другої статті 19, статей 80,83 ЗК України, землі кожної із цих категорій можуть перебувати або у власності (користуванні) громадян чи юридичних осіб, або у запасі (землі державної чи комунальної власності).

Відповідно до частини першої статті 20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Отже, реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, має право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку про погодження такої зміни з відповідними органами та після складання проекту відведення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України).

Разом з тим, в порушення вимог ст.81 ЦПК позивачем не надано доказів того, що оскаржуване рішення селищної ради про розмежування земельних ділянок за цільовим призначенням винесено з порушенням порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, що є підставою для визнання рішення недійсним та не наведено підстав, які б вказували на те, що оскаржуваним рішенням порушено його права, враховуючи зокрема і висновок суду про відсутність підстав для визнання Державного акту недійсним.

За приписами статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтями 215,216 ЦК України визначено, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакцій, чинні на час виникнення спірних правовідносин» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України. За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Відповідно до пункту 33 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановлено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

З правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року (справа №6-658цс15), яка враховується судом, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, відповідно до частини другої статті 152 ЗК України 2001 року, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При вирішенні спору в даному випадку судом першої інстанції було зроблено обгрунтований висновок, що позивачем не надано переконливих доказів про порушення його прав.

Зокрема, на підставі наданих доказів суд був позбавлений можливості усунути розбіжності, які із них випливають. Зокрема, ці розбіжності стосуються місця розташування спірної земельної ділянки.

Виходячи із положень ст.ст.77,78 ЦПК такі обставини можуть бути підтверджені лише висновком судової експертизи.

На виконання положень ч.5 ст.12 ЦПК апеляційним судом було роз`яснено позивачеві його обов`язок надати докази на підтвердження заявлених вимог, право на подання клопотання про призначення експертизи та наслідки вчинення чи невчинення вказаних процесуальних дій.

Проте, позивач від подання вказаного клопотання відмовився.

За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, оскільки зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 25 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 28.01.2021 року.