провадження № 22-ц/824/6747/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини № 1258 від 12 травня 2011 року, що складений Деснянським районним в місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши в графі «батько» - громадянина України ОСОБА_3 .

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням та просила призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року клопотання позивача задоволено частково. Призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: - чи є ОСОБА_3 біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якою є вірогідність такого батьківства?Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині доручення проведення судової молекулярно-генетичної експертизи експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та постановити в цій частині нову ухвалу, якою доручити проведення експертизи експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач не надав жодних доказів того, що Київський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України не здійснює судових молекулярно-генетичних експертиз та того, що ОСОБА_1 намагалася влаштуватися на роботу в органи МВС України. Суд першої інстанції не дослідив у повній мірі обставини справи та докази на їх підтвердження. У порушення вимог ч. 3 ст. 103 ЦПК України суд не встановлював строк для обрання сторонами по справі експертної установи за відсутності взаємної згоди. Суд визначив експертну установу, яку було запропоновано представником відповідача. В оскаржуваній ухвалі не зазначено жодних мотивів та аргументів на їх підтвердження щодо призначення Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та не вказано жодних доказів, які б підтверджували заперечення представника відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що йому відомо про намір позивача влаштуватися до органів МВС України, що вказує на її особисту заінтересованість саме в цій експертній установі. Законом або іншим нормативно-правовим актом не встановлено як конкретний строк узгодження сторонами експертної установи, так і обов`язок суду надавати для цього будь-який строк. Судом першої інстанції не було порушено жодної норми процесуального права, дотримано принцип рівності та змагальності сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу в частині визначення експертної установи, якій доручено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, суд першої інстанції зазначив, що ним враховано пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Під час розгляду судом першої інстанції клопотання про призначення експертизи учасниками справи не було за взаємною згодою обрано установу, якій вони бажають доручити проведення експертизи. У клопотанні ОСОБА_1 просила проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Натомість, відповідач заперечував проти проведення експертизи у вказаній експертній установі, посилаючись на те, що Київський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України не проводить молекулярно-генетичну експертизу, а також на те, що позивач намагалася влаштуватися на роботу в органи МВС України.

За таких обставин, суд, сприяючи сторонам у реалізації їхніх процесуальних прав, самостійно визначив експертну установу - Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи. Вказана установа була зазначена представником відповідача у судовому засіданні для прикладу як установа, яка проводить подібні експертизи. У той же час, відповідач не наполягав на дорученні проведення експертизи саме в цій установі.

Ненадання відповідачем доказів на підтвердження його заперечень проти проведення експертизи в установі, яку зазначила позивач, не свідчить про незаконність ухвали суду першої інстанції.

За змістом ст. 103 ЦПК України у разі не досягнення сторонами домовленості про установу, якій має бути доручено проведення експертизи, таку установу визначає суд. Також зазначена норма закону не містить заборони для суду першої визначити експертну установу як відмінну від обраної кожною зі сторін, так і ту, що обрала будь-яка із сторін, з урахуванням конкретних обставин справи.

Будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість проведення експертизи в установі, яку визначив суд, чи про будь-яку упередженість експертів цієї установи матеріали справи не містять. Заперечення позивача в цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях.

Що стосується доводів позивача щодо ненадання судом строку для обрання сторонами по справі експертної установи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що з моменту подання клопотання про призначення експертизи, а саме з 16 грудня 2020 року, до розгляду справи по суті апеляційним судом 02 червня 2021 року пройшло майже шість місяців і сторони мали достатньо часу узгодити за взаємною згодою експертну установу. Однак, таким правом сторони не скористалися та спільної згоди з зазначеного питання не дійшли.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції в частині визначення експертної установи для проведення експертизи відповідають фактичним обставинам справи, судом дотримано норми процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення в цій частині без змін.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржувалася, а, відтак, апеляційним судом не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 ,залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 04 березня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 червня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.