Справа № 367/2658/18
Провадження №2/367/612/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі Будинкевич Ю.А.,

за участі сторін:

представника позивача Петренка М.О. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду позовну заяву ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, відповідно до якого зазначив, що 10 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 у відповідності до якого останній отримав кредит у розмірі 19947,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 з приводу повернення кредитних коштів, останні було надано в приватне обтяження транспортний засіб: марки Mitsubishi, моделі Lanser, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, №кузова НОМЕР_1 , Д.Н.З. НОМЕР_2 , чорного кольору, що є власністю ОСОБА_2 , код за ДРФО НОМЕР_3 , відповідно до договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.05.2007 року. Заставна вартість предмету застави склала 100735,00 коп. (сто тисяч сімсот тридцять п`ять грн. 00 коп.) Відповідно до позовної заяви, 20 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 10.05.2007 року (надалі - Договір) укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 30 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» укладено договір про відступлення права вимоги №279/ФК-16. У відповідності з вищезазначеним договором до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Актив+» перейшли права вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Актив+» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях. Згідно з кредитним договором банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 19947 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ дорівнювало еквіваленту 100732,35 (сто тисяч сімсот тридцять дві гривні 35 коп.) грн. Відповідно до п. 1.3.1. Договору за використання кредитних коштів у маса встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 13 % річних. Згідно з п. 1.2.2 Договору позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 10.05.2014р.. З метою забезпечення виконання відповідачем - 1 своїх зобов`язань за кредитним договором банком було укладено з громадянкою України ОСОБА_4 (надалі - відповідач -2) договір поруки №113213 від 10.05.2007р. (надалі - договір поруки), згідно пункту 1.4 якого відповідальність відповідачів є солідарною перед ПАТ «УкрСиббанк» за виконання умов кредитного договору. Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 вказаного договору поруки позивач (кредитор за договором поруки) має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до відповідача-2 (поручителя за договором поруки) у випадку невиконання відповідачем -1 своїх зобов`язань по кредитному договору, які відповідач-2 повинен виконати шляхом перерахування відповідної суми заборгованості на рахунок Позивача. Відповідно до п. 1.2. договору поруки поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору. Також зазначив, що відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін), первісним кредитором здійснено зміну заставодержателя з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Фінансові компанія «Актив+» на підставі чого останній набув права Заставодержателя відносні автотранспортного засобу, що виступив гарантом виконання зобов`язання, а саме транспортний засіб: Mitsubishi, моделі Lanser, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан №кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, що належить на праві власності ОСОБА_2 .. 20.12.2016 р. відповідачу на адресу реєстрації направлялось повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором, що підтверджується поштовим зворотнім повідомленням від 27.12.2016 року. Відповідно до умов договору, банк надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в сумі 19947,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 10.05.2014р. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідач, всупереч умов кредитного договору не виконує його умови взагалі. Всупереч умов кредитного договору, відповідач своєчасно не здійснив платежі для погашення суми заборгованості по кредиту, та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 12.04.2018року відповідач свої зобов`язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті відсотків за користуванням ним, не виконує. Таким чином, у зв`язку з невиконанням зобов`язань ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, по Договору № 0 налічується заборгованість у розмірі 611328,54 грн., яка складається з: суми простроченого основного боргу за кредитом - 334689,72 грн.; суми прострочених відсотків - 276638,82 грн. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №51120385 від 23.12.2016 змінено обтяжувача з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ФК «Актив+». А згідно з Витягом про реєстрацію в Державному реєстр: обтяжень рухомого майна за №54950254 від 23.02.2018р., зареєстровано звернення стягнення на предмет обтяження. Також відповідно до графіку погашення кредиту (Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 10 травня 2007 року), кінцевою датою погашення кредиту встановлена на 10.05.2014 року. Первісний позов до відповідачів було подано до Ірпінського міського суду в строк, але 18.11.2015 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву позивача залишено без розгляду, таким чином на підставі п.1 ст.127 ЦПК України просив вважати причини пропуску поважними та поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом.

В зв`язку з вищезазначеним позивач просив суд, в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Актив+» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10 травня 2007 року та Договору застави транспортного засобу №70672 від 10 травня 2007 року звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб: автомобіль марки Mitsubishi, моделі Lanser, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова НОМЕР_1 , Д.Н.З. НОМЕР_2 , чорного кольору, що належить Відповідачу ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 виданого Ірпінським МРЕВ ДАІ у Київській області 05.05.2007 року, шляхом продажу заставного майна ТОВ «Фінансова компанія» «Актив+» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям з обліку транспортного засобу автомобіль марки Mitsubishi, моделі Lanser, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, а також надати ТОВ «Фінансова компанія» «Актив+» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Зобов`язати відповідача передати ТОВ «Фінансова компанія» «Актив+» - автомобіль марки Mitsubishi, моделі Lanser, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова НОМЕР_1 , Д.Н.З. НОМЕР_2 , чорного кольору, з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Стягнути з відповідачів на користь ТОВ «ФК» «Актив+» судові витрати.

06.04.2020 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було прийняти до свого провадження дану справу та призначено підготовче судове засідання. 07.07.2020 року ухвалою Ірпінського міського суду було замінено первісного позивача ТОВ «Фінансова компанія «Актив+» по цивільній справі № 367/2658/18 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Актив+» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет застави, на його правонаступника - ТОВ «Глобал Спліт» (, місцезнаходження: 01033, м. Київ, Голосіївський район, вул. Жилянська, будинок 5 Б, офіс 5), та залучено його до участі у справі. 08.09.2020 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача ТОВ «Глобал Спліт» - Петренко М.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив застосувати до позовних вимог ТОВ «Глобал Спліт» про стягнення боргу наслідки спливу позовної давності, та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також підтримав надані письмові пояснення, в яких зазначив, що вимоги позивача зазначеним нормам процесуального права не відповідають, оскільки набуття позивачем прав кредитора не підтверджено належними доказами. Відповідно до укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» договору факторингу від 20.04.2015 року № 17 (копія долучена до матеріалів справи), банком на користь фактора відступаються права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників (додаток № 1.1 до договору) з переліком їх особистих даних, розміру заборгованості кожного з боржників. Проте, ані сам договір факторингу ані будь-який із його додатків не містить жодної інформації стосовно осіб боржників та їх кредитних зобов`язань (в тому числі зобов`язання Відповідача 1 за кредитним договором від 10.05.2007 року № 0). Відповідно до укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Актив+» договору факторингу від 30.11.2016 року № 279/ФК-16 (копія долучена до матеріалів справи), клієнтом на користь фактора відступаються права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників (додаток № 1.1 до договору) з переліком їх особистих даних, розміру заборгованості кожного з боржників. Проте, ані сам договір факторингу ані будь-який із його додатків не містить жодної інформації стосовно осіб боржників та їх кредитних зобов`язань (в тому числі зобов`язання Відповідача 1 за кредитним договором від 10.05.2007 року № 0). Слід зазначити, що Позивачем долучено до матеріалів позову витяг з реєстру боржників за вказаним договором факторингу та Витяг з ДРОРМ про реєстрацію зміни обтяжувача. При цьому, витяг з реєстру боржників не містить підписів та відбитку печаток сторін, а витяг з ДРОРМ свідчить лише про зміну обтяжувача на підставі договору факторингу від 30.11.2016 року № 279/ФК-16 та не містить жодної інформації щодо особи боржника та реквізитів первинного зобов`язання. Відповідно до укладеного між ТОВ «ФК «Актив+» та ТОВ «Глобал Спліт» договору факторингу від 16.10.2018 року № 1610/ФК-16 (копія долучена до матеріалів справи), клієнтом на користь фактора відступаються права вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників (додаток № 1.1 до договору) з переліком їх особистих даних, розміру заборгованості кожного з боржників. Проте, ані сам договір факторингу ані будь-який із його додатків не містить жодної інформації стосовно осіб боржників та їх кредитних зобов`язань (в тому числі зобов`язання відповідача 1 за кредитним договором від 10.05.2007 року № 0). Позивачем долучено до матеріалів позову витяг з реєстру боржників за вказаним договором факторингу який містить підпис та відбиток печатки лише представника однієї із сторін договору - ТОВ «Глобал Спліт». Таким чином, позивачем не доведено набуття стосовно відповідача1 прав кредитора за кредитним договором від 10.05.2007 року № 0. Також зазначив, що позивачем не підтверджено жодними доказами наявність у нього статусу фінансової установи. При цьому ані позивачем, ані попереднім кредитором/позивачем (ТОВ «ФК «Актив+») не додано до матеріалів позову дозвільної документації (ліцензії) НКРСФП на право здійснення факторингових операцій. Також вважає, що позивачем невірно вибраний спосіб захисту права. Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до частини першої статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Вважає, що продаж заставодержателем предмету застави, а саме легкового автомобіля, що є предметом забезпечувального обтяження, шляхом укладення позивачем від імені відповідача 1 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (основна позовна вимога) в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання є позасудовим способом звернення стягнення на заставлене майно, який здійснюється без звернення до суду. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 19 червня 2019 року у справі № 758/11743/15-ц (касаційне провадження № 61-14673св18) та від 22 липня 2019 року у справі № 404/2557/16-ц (касаційне провадження № 61-31323св18). Зазначив, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет застави є неприйнятним, а позов таким, що не підлягає до задоволення. Просив, відмовити ТОВ «Глобал Спліт» у задоволенні позову про стягнення боргу у повному обсязі.

Щодо заяви про застосування строків позовної давності зазначив, що в позовній заяві позивачем зазначено, що первісний позов до відповідачів було подано до Ірпінського міського суду в строк, але 18.11.2015 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву позивача залишено без розгляду, таким чином на підставі п. 1 ст. 127 ЦПК України прошу вважати причини пропуску поважними та поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом». Відповідач вважає зазначені позивачем обставини такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права України, а вимоги, викладені в позовній заяві такими, що пред`явлені поза межами строку позовної давності зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, «1. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 5. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку». Тобто, право позивача на звернення до суду передбачене законом та не обмежено у часі, а процесуальний строк на подачу позову не підлягає поновленню, оскільки особа не може бути позбавлена такого права. Проте, іншу (відмінну від права на звернення до суду) правову природу має інститут позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (Стаття 256 ЦК України). Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до умов укладеного між відповідачем 1 та АКІБ «УкрСиббанк» (первісний кредитор) кредитного договору від 10.05.2007 року № 0, кінцевим терміном повернення кредиту є 10.05.2014 року (пункт 1.2.2.). Первісний позов до відповідачів поданий АКІБ «УкрСиббанк» в межах строку позовної давності, проте був залишений без розгляду відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 18.11.2015 року у цивільній справі № 367/4697/14-ц (судця Пархоменко О.В. , копія ухвали та відомості про справу додаються), що підтверджує сам позивач. Таким чином, незважаючи на заміну кредитора у зобов`язанні, встановлена статтею 257 ЦК України загальна позовна давність у три роки не була перервана поданням первісного позову (залишеного без розгляду) та сплила 10.05.2017 року (через три роки після завершення кінцевого терміну виконання кредитного договору). Проте, позов до Ірпінського міського суду Київської області був поданий позивачем лише 12.04.2018 року, тобто через 11 місяців після спливу трирічного строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 10 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 у відповідності до якого останній отримав кредит у розмірі 19947,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів, ОСОБА_2 було надано в приватне обтяження транспортний засіб: марки Mitsubishi, моделі Lanser, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, №кузова НОМЕР_1 , Д.Н.З. НОМЕР_2 , чорного кольору, що є власністю ОСОБА_2 , код за ДРФО НОМЕР_3 , відповідно до договору про надання споживчого кредиту №0 від 10.05.2007 року. Заставна вартість предмету застави склала 100735,00 коп. (сто тисяч сімсот тридцять п`ять грн. 00 коп.)

Встановлено, що 20 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 10.05.2007 року (надалі - договір) укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 30 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» укладено договір про відступлення права вимоги №279/ФК-16.

Згідно з кредитним договором банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 19 947 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) доларів США, що на момент укладення договору за курсом НБУ дорівнювало еквіваленту 100 732,35 (сто тисяч сімсот тридцять дві гривні 35 коп.) грн.

З метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором банком було укладено з громадянкою України ОСОБА_4 (надалі - відповідач -2) договір поруки №113213 від 10.05.2007р. (надалі - договір поруки), згідно пункту 1.4 якого відповідальність відповідачів є солідарною перед ПАТ «УкрСиббанк» за виконання умов кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до частини першої статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно п. 2.2 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) від 10 травня 2007 року № 0 предмет застави забезпечує в повному обсязі виконання усіх боргових зобов`язань позичальника за цим договором.

Відповідно до пункту 7.5 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» при зверненні стягнення в позасудовому порядку, банк має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб: - продаж банком предмету застави - транспортного засобу шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах, в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Враховуючи викладене, необхідно зробити висновок про те, що продаж ТОВ «Глобал Спліт» предмету застави - транспортного засобу шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем є позасудовим способом звернення стягнення на заставлене майно, який здійснюється без звернення до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 19 червня 2019 року у справі № 758/11743/15-ц (касаційне провадження № 61-14673св18) та від 22 липня 2019 року у справі № 404/2557/16-ц (касаційне провадження № 61-31323св18).

В той же час, згідно положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із даним позовом в квітні 2018р., однак загальна позовна давність у три роки не була перервана поданням первісного позову та сплила 10.05.2017 року, оскільки відповідно до графіку погашення споживчого кредиту № 0 від 10 травня 2007 року, кінцевою датою погашення кредиту встановлено 10.05.2014 року, тобто на момент подачі позовної заяви сплив строку позовної давності є очевидним.

У відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Між тим, суд, дослідивши обставини та докази отримані від відповідача, із врахуванням всіх обставин, на які посилався у своєму позові позивач, не знаходить підстав для визнання поважними причин пропущення строку позовної давності.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи обставини викладені вище суд вважає, що в задоволенні позову ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави та зобов`язання вчинити певні дії повинно бути відмовлено, у зв`язку із сплином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив відповідач, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить.

В даному випадку, сторона позивача не надала жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів про поважність причин пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 253, 257, 259, 261, 267, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 76-81, 141, 174-183, 184, 259, 263-265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволення позову ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Повний текст рішення було складено, в межах строків, визначених ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Копію рішення суду направити сторонам по справі для відома.

Суддя: Я.В. Шестопалова