07 червня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Булах Є.М.,
секретар судового засідання Яковлєва О.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 )
відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 )
предмет та підстави позову: про відшкодування моральної (немайнової шкоди) завданої вчиненням кримінального правопорушення
учасники справи: не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та
І. Виклад позиції позивача та відповідача
31 серпня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням злочину та витрат на правничу допомогу, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 128 000, 00 грн. моральної (немайнової) шкоди та 15 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 08.08.2016 близько 21.00 год., ОСОБА_2 в ході раптово виниклого конфлікту спричинив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_1 , який був визнаний у кримінальному провадженні потерпілим, оскільки кримінальним правопорушенням йому завдані фізична та моральна шкода.
Неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілого: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі повернення коштів, переживання: незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього психологічного стану здоров`я. Через події, що сталися, у позивача виникли негативні психосоматичні та психоемоційні зміни: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Були порушені актуальні життєві та робочі плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.
У зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, позивачу завдано моральну шкоду, яку відповідно до акту амбулаторної судово-психологічної експертизи від 22.09.2017 року №086-2017, визначає у розмірі 128 000, 00 грн. та просить стягнути з відповідача в рахунок компенсації моральних страждань.
Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.
ІІ. Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 25.11.2020 року.
У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 14.12.2020 року.
У зв`язку з відсутністю світла у приміщенні суду 14.12.2020 року справа не розглядалася. Судове засідання призначено на 25.01.2021 року.
У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 01.03.2021 року.
За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 31.03.2021 року.
За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 12.05.2021 року.
У зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному розгляд справи не відбувся, призначено на 27.05.2021 року.
У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 07.06.2021 року.
Позивач в судове засідання не з`явився, у раніше поданій заяві адвокат Захарченко В.В. діючи в його інтересах подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
1) чи були спричинені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 психологічні (моральні) страждання у наслідок завдання йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що мало місце 08.08.2016 близько 21.00 год., на території автостоянки за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: струс головного мозку, синці обличчя , крововиливи в слизисту губ, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я та крововиливи в м`які тканини правої верхньої кінцівки, зсадини правої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень ?
2) якщо так, то який орієнтовний розмір компенсації, завданих особисто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок спричинення йому легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та легких тілесних ушкоджень, моральних страждань, моральної шкоди, у грошовому еквіваленті ?
Актом амбулаторної судово-психологічної експертизи №086-2017 у справі №766/4938/17 від 22.09.2017 року, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав «легкі тілесні ушкодження … струс головного мозку, синці обличчя, крововиливи у слизисту губ, крововиливи у м`які тканини правих верхніх кінцівок, садна правої верхньої кінцівки», переніс легко виражений стресовий стан, який супроводжувався порушенням настрою, емоційними порушеннями, негативними переживаннями, порушенням сну, порушення працездатності, порушення соціальних контактів. Досліджувана ситуація є для ОСОБА_1 психотравмуючою: коефіцієнт «сумарного стресового еквівалента» відповідає легко вираженому ступеню. Сума матеріального еквівалента моральної шкоди для ОСОБА_1 може дорівнювати: а) при простій необережності дій відповідача - 32 000 грн.; при грубій необережності дій відповідача - 64 000 грн.; при непрямому намірі дій відповідача - 96 000 грн.; при прямому намірі дій відповідача - 128 000 грн.
ІV. Оцінка Суду.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно із п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Таким чином, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження у якому ОСОБА_2 обвинувачувався у тому, що 08.08.2016 року близько 20.20 год. він, знаходячись на автостоянці за адресою: АДРЕСА_4 , в ході раптово виниклого конфлікту, пов`язаного з особистими неприязними відносинами, навмисно, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, наніс не менше 3 ударів (два кулаками правої та лівої руки по обличчю, один удар ногою по правій руці) потерпілому ОСОБА_1 , чим спричинив йому тілесні ушкодження: струс головного мозку, синці обличчя, крововилив в слизову оболонку губ та крововилив в м`які тканини правої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується висновком експерта №432/146/1126 від 22.12.2017 року.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2020 року встановлено, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч. 2 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою(ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази мають відповідати ознакам достовірності, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказав, що у серпні 2016 року відповідач завдав йому умисні легкі тілесні ушкодження, які призвели до моральних страждань.

Факт заподіяння позивачу ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень підтверджено ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2020 року в справі №766/11335/18, яка у відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зокрема, у судовому засіданні ОСОБА_2 вину в інкримінованому за ч. 2 ст. 125 КК України правопорушенні визнав. Крім того, у розумінні кримінального Закону, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності не є реабілітуючою обставиною, та не звільняє особу, зокрема, від цивільної відповідальності.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 та її взаємозв`язок (причино-наслідковий зв`язок) з діями ОСОБА_2 підтверджено Актом амбулаторної судово-психологічної експертизи №086-2017 у справі №766/4938/17 від 22.09.2017 року, з яким суд погоджується.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з того, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України характеризується прямим або непрямим умислом, характеризуюча ознака якого визначена за ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2020 року та встановлено прямий умисел ОСОБА_2 направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Враховуючи досліджені докази, що наявні в матеріалах справи та проаналізувавши Акт амбулаторної судово-психологічної експертизи проведеної в межах кримінального провадження, внесеного до ЄДРС за №0003044 від 09.08.2016 року, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 завдано ОСОБА_1 моральної шкоди при прямому намірі дій (умислі) яка у грошовому еквіваленті становить 128000,00 грн., а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 128000,00 грн..

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

V. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають 100 %.

Зокрема, згідно платіжного доручення №38886213 від 31 серпня 2020 року позивачем сплачено 1 430, 00 грн. судового збору, з урахуванням задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1 430, 00 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Також встановлено, що позивач звертаючись до суду, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)).

За висновками ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн., стороною позивача до матеріалів справи долучено:

-договір про надання правової допомоги, укладений 22.02.2017 року між адвокатом Захарченко В.В. та ОСОБА_1 , за умовами якого позивачу надається правова допомога у кримінальному провадженні №0003044 від 09.08.2016 року;

-звіт про надання правової допомоги від 29.05.2018 року за договором про надання правової допомоги по договору від 22.02.2017 року (за період з 22.02.2017 року по 29.05.2018 року) на суму 10 000, 00 грн.;

-копії квитанцій про сплату від 22.02.2017 року, від 20.03.2017 року, від 25.04.2017 року, від 30.05.2017 року, копії квитанцій до прибуткового касового ордеру від 19.10.2017 року, від 20.11.2017 року, 22.12.2017 року, 22.02.2018 року, від 21.03.2018 року, від 22.05.2018 року на загальну суму 10 100, 00 грн.;

-договір про надання правової допомоги, укладений 26.08.2020 року між адвокатом Захарченко В.В. та ОСОБА_1 , за умовами якого позивачу надається правова допомога у веденні цивільної справи про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення;

-звіт про надання правової допомоги від 27.08.2020 року за договором про надання правової допомоги по договору від 26.08.2017 року на суму 5 000, 00 грн.;

-копію квитанцій до прибуткового касового ордеру від 27.08.2020 року на суму 5 000, 00 грн.;

-копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №434, виданого ОСОБА_4 26.02.2009 року;

-інформацію з Єдиного реєстру адвокатів України про адвоката Захарченко В.В.;

-ордер серії ХС №88094 про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Захарченко В.В. за договором від 26.08.2020 року.

Суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 26.08.2020 року у розмірі 5 000, 00 грн. дійсними, необхідними, розумними, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн., понесених позивачем у кримінальному провадженні №0003044 від 09.08.2016 року за договором про надання правової допомоги від 22.02.2017 року суд виходить з наступного.

За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Водночас згідно з процесуальним законодавством встановлено види судових витрат, порядок їх розподілу тощо. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правову допомогу та витрати, пов`язані із залученням (викликом) експертів, які можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення за правилами цивільного судочинства, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Отже, за правилами цивільного судочинства можуть стягуватися судові витрати (витрати на правову допомогу), які сторона понесла у зв`язку з розглядом її цивільної справи, а тому витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. у кримінальному провадженні не можуть бути стягнуті при розгляді цієї цивільної справи.

З урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 5000 грн. 00 коп..

Керуючись ст. ст. 16, 21 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273-284, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про відшкодування моральної (немайнової шкоди) завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної (немайнової шкоди) завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України 128000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування судового збору 1 430, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 5000, 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 07.06.2021 року.

Суддя Є.М. Булах