Ухвала

03 червня 2021 року

м. Київ

справа № 441/2236/19

провадження № 61-6062ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 березня

2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконним розрахунку заборгованості за аліментами, усунення порушення та поновлення порушених прав,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу

на вищевказані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору за її подання у розмірі, передбаченому законом (заявниця не надала суду доказів щодо свого майнового стану, з урахуванням якого суд може вирішити питання про відстрочення сплати судового збору) та необхідністю зазначити підставу (підстави), з якої (яких) подається касаційна скарга. Надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 12 травня

2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

12 травня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій повторно заявила клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору. Також у заяві вказується

про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору. Касаційну скаргу викладено в новій редакції, з наведенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

У статті 129 Конституції України, частині третій статті 2 ЦПК України

однією із засад цивільного судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє

їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору.

Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається,

що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору,

не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення

чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані

за суб`єктним та предметним застосуванням.

Умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб,

які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена

(постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18).

Особа, яка звертається до суду, несе тягар доведення свого майнового стану, надання суду доказів, які дозволять суду врахувати її майновий стан та вирішити питання про звільнення від сплати судового збору, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору. Такі вимоги не можуть вважатись обмеженням у доступі до правосуддя.

У клопотанні від 12 травня 2021 рокуОСОБА_1 зазначає, що є одинокою матір`ю, має на вихованні малолітню дитину ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів на підтвердження свого майнового стану,

з урахуванням якого суд на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини першої статті 136 ЦПК України може відстрочити (розстрочити) сплату судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення, заявниця не надала. Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_2 без руху, роз`яснивши необхідність подання належних доказів та оцінки майнового стану, суд касаційної інстанції ухвалою від 23 квітня 2021 року надавав заявниці розумний і достатній строк для усунення недоліку касаційної скарги.

З урахуванням наведеного, клопотання ОСОБА_1 про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору до задоволення не підлягає.

Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку щодо дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

ОСОБА_2 вимоги ухвали Верховного Суду від 23 квітня 2021 року

в частині сплати судового збору не виконала, недолік касаційної скарги

не усунула, не подала доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі, передбаченому законом, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору (розстрочення або відстрочення сплати) відповідно до закону, зокрема доказів на підтвердження свого майнового стану.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки станом на 03 червня 2021 року ОСОБА_2 вимоги ухвали Верховного Суду від 23 квітня 2021 року в частині сплати судового збору

чи надання суду необхідних документів не виконано, недоліки касаційної скарги у повній мірі не усунуто, касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка подала касаційну скаргу.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню

з нею, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою

для повернення касаційної скарги.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 жовтня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

у Львівській області про визнання незаконним розрахунку заборгованості

за аліментами, усунення порушення та поновлення порушених прав - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі,

яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников