Справа № 727/7222/19
Провадження № 2/727/154/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Гладкій Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки посилаючись на те, що вона з 23.02.1992 року по 05.12.2000 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 .

Під час шлюбу вони отримали земельну ділянку для ведення садівництва в садівничому товаристві «Садівник» по вулиці Балтійській м. Чернівці площею 0,0575 га, яку рішенням виконкому Чернівецької міської ради №903/26 від 30.12.1996 року передано у власність ОСОБА_3 та був виданий Державний акт про право приватної власності на землю 1-ЧВ №011252, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за Л №0875 від 06.04.1998 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.11.2007 року визнано за нею право спільної часткової власності на 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0575 га, яка згідно з Державним актом про право приватної власності на землю серії І-ЧВ №011252 належить ОСОБА_3 .

Вона одна постійно користується вказаною земельною ділянкою.

Їй стало відомо, що ОСОБА_3 17.11.2016 року на підставі договору дарування подарував спірну земельну ділянку своїй доньці ОСОБА_2 .

Вказаний договір дарування земельної ділянки порушує її права як власника 1/2 частини спірної земельної ділянки.

А тому просила визнати частково недійсним договір дарування, посвідчений 17.11.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинською О.Б., в частині дарування ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0575 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки, проживає через три будинки від позивачки. Земельну ділянку по АДРЕСА_1 купила позивачка на початку 90-х років. Дана земельна ділянка розташована в садівничому товаристві. Згодом на спірній земельній ділянці побудувався будинок. Її чоловік багато будував та ремонтував в цьому будинку. Гроші за земельну ділянку заплатила мати позивачки.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що ОСОБА_3 це її колишній чоловік до 1990 року. В 1989 році вони купили земельну ділянку з будиночком. Продали автомобіль і ОСОБА_3 почав будувати будинок. До літа 1990 року були побудовані стіни, перекриття і стропила.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.02.1992 року по 05.12.2000 року, що підтверджується копією паспорту позивачки (а.с.6зв.) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5).

Відповідно до копії Державного акту про право приватної власності на землю серії І-ЧВ №011252 (а.с.7), ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Чернівецької міської Ради народних депутатів №903/26 від 30.12.1996 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0575 га в садівничому товаристві «Садівник» по вулиці Балтійській м. Чернівці.

Згідно з копією свідоцтва про право власності від 02.07.2014 року (а.с.87) та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2014 року (а.с.88), земельна ділянка АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 17.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинською О.Б. (а.с.86), ОСОБА_3 передав безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0575 га, розташовану на території садівничого товариства «Садівник» по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 прийняла у власність зазначену земельну ділянку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.11.2007 року (а.с.8-9), визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0575 га, яка згідно з Державним актом про право приватної власності на землю серії І-ЧВ №011252 належить ОСОБА_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.09.2019 року (а.с.75-77), зазначене заочне рішення скасовано та призначено справу до судового розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.12.2019 року (а.с.133-137), яке частково змінене постановою Чернівецького апеляційного суду (а.с.123-125), в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визначення часток у спільному майні подружжя відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Єдиною підставою цього позову є право власності позивача на 1/2 частину спірної земельної ділянки, яке вона набула на підставі рішення суду. Але це рішення суду скасовано, в задоволення позову відмовлено.

Але на даний час відсутнє рішення суду або органу місцевого самоврядування про визнання за ОСОБА_1 права спільної часткової власності на 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0575 га.

Також необхідно зазначити, що позивачем не конкретизована якої ж саме земельної ділянки стосується її позовна заява.

В самій позовній заяві зазначено, що позивач проживає за адресою АДРЕСА_1 , і що вона є власником 1/2 частини саме цієї земельної ділянки. Але згідно з договором дарування відповідач отримала від свого батька у власність земельну ділянку АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.51 ЦПК України, після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Отже, чинним законодавством України встановлено, що заміна неналежного відповідача належним та залучення до участі в справі співвідповідача може відбутися тільки за ініціативою позивача, а тому суд позбавлений можливості за своєю ініціативою проводити заміну неналежного відповідача та залучати до участі в справі співвідповідача.

Як встановлено в судовому засіданні, предметом спору є договір дарування земельної ділянки від 17.11.2016 року, який укладений між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана), однак відповідачем по справі зазначено лише ОСОБА_2 , а відсутній ОСОБА_3 .

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічна позиція викладена в пункті 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов пред`явлено не до всіх належних відповідачів, ні позивачкою ні представником позивачки в судовому засіданні не заявлялося клопотання про залучення інших співвідповідачів, а суд позбавлений можливості за власною ініціативою проводити вказані дії, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити і з цих підстав також.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 51, 76, 81, 82, 89, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянкивідмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 05 лютого 2021 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: