Справа № 127/8336/16-ц
Провадження № 22-ц/801/1010/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 рокуСправа № 127/8336/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Рибчинського В.П.

за участю секретаря Очеретної М.Ю

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката Тишківського Сергія Леонідовича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2021 року у цивільній справі за матеріалами заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

в с т а н о в и в :

Рішенням Вінницького міського суду від 30 серпня 2016 року було задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення на його користь боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили згідно із ухвалою апеляційного суду від 09.11.2016 року.

24.11.2016 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості за розпискою в розмірі 35550 доларів США, що еквівалентно 906119,73 грн. на день винесення рішення та судових витрат в розмірі 7865,61 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить три роки.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання Вказав, що 24.11.2016 року, на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2016 року йому було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості за розпискою в розмірі 35550 доларів США, що еквівалентно 906119,73 грн. на день винесення рішення та судових витрат в розмірі 7865,61 грн. Посилаючись на відсутність у нього коштів для сплати авансового внеску у розмірі 18122,40 грн. та запроваджений з 12.03.2020 року на території України карантин, просив поновити йому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду від 31.03.2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, поновлено.

В апеляційній скарзі адвокат Тишківський С. Л. просив зазначену ухвалу скасувати через порушення норм матеріального та процесуального права, а у справі постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити. Зазначив, що позивачем не наведено поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання. Висновок суду про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання через відсутність коштів на сплату авансового внеску у розмірі 2% від стягуваної суми, не підтверджений жодними доказами, а з часу скасування такого внеску у заявника було достатньо часу для пред`явлення листа до виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою, а доводи скарги безпідставними. Вказала поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутність коштів на сплату авансового внеску, так як всі свої заощадження він передав у борг ОСОБА_2 .

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про день, час, місце судового засідання повідомлялись належним чином за адресою, вказаною ОСОБА_1 у заяві. Розписка про вручення судової повістки рекомендованим повідомленням повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За правилами статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Представник ОСОБА_1 адвокат Боброва К.Л. подала суду заяву про розгляд справи без її участі через зайнятість у іншому процесі.

З врахуванням викладеного ,колегія вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскаржувана ухвала суду вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Постановляючи ухвалу про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд визнав наведені ОСОБА_1 причини його пропуску поважними.

Однак, із зазначеними висновками суду погодитись не можна, оскільки вони здійснені з порушенням норм процесуального права ,без належної оцінки судом доказів наведених заявником обставин .

Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущений та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення по вказаній справі набрало законної сили 09.11.2016 року, виконавчий лист було отримано ОСОБА_1 24.11.2016 року ,а із заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання ОСОБА_1 звернувся лише 13.11.2020 року.

У силу ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах "Єлоєв проти України", "Новік проти України").

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Положення Закону України "Про виконавче провадження", що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.

ОСОБА_1 отримав виконавчий лист 24.11.2016 року по виконанню рішення суду про стягнення на його користь боргу і з того часу не вчинив жодної дії щодо його примусового виконання.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилався в якості поважності причин пропуску такого строку, на відсутність у нього коштів на сплату авансового внеску у розмірі 2% від стягуваної суми та на запроваджений з 12.03.2020 року на території України карантин .

Проте доказів відсутності коштів на сплату авансового внеску заявник не надав ,відтак відсутні підстави розцінювати вказану причину ,як поважну причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, яка б перешкоджали заявнику у межах строку, визначеного ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження", пред`явити виконавчий лист до виконання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Об`єктивних причин неможливості подачі ОСОБА_1 заяви про примусове виконання рішення суду у цивільній справі №127/83336/16-ц та виконавчого листа судом встановлено не було. Протягом трьох років строку пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 не подавав заяву про примусове виконання рішення суду та виконавчий лист до відділу Державної виконавчої служби про примусове виконання рішення суду та щодо нього не виносилась постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження з причин несплати авансового внеску.

Доказів, які б свідчили про об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для вчинення процесуальних дій заявником не надано, як і не надано доказів відсутності коштів для сплати такого авансового внеску.

Так само не являється поважною причиною пропуску зазначене заявником запровадження карантину з 12.03.2020 року через хворобу COVID, оскільки карантин був оголошений уже після збігу трирічного строку пред`явлення листа до виконання .

За таких обставин ,висновок про поважність причин пропуску заявником строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання і наявність підстав для задоволення ОСОБА_1 про його поновлення, є не доведеним і необгрунтованим .

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. З огляду на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; колегія суддів вважає, що ухвала суду , як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення - про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.379, 382, 384 ЦПК України,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий: С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.П. Рибчинський