Справа № 189/125/20
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

26.01.2021 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді Степанової О.С.
при секретарі Комеристій І.А.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2 на підставі Договору про надання правової допомоги від 14.12.2020 року
представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на підставі Договору про надання правової допомоги №15/04 від 15.04.2020 року,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових коштів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових коштів на утримання дитини, та дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 25.06.2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Дніпропетровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №235. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є ОСОБА_3 . Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач зареєстрований та фактично не проживає разом з ними з липня 2019 року. 11.11.2019 року рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області їх шлюб з ОСОБА_3 розірвано. 04.11.2019 року згідно з рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області з відповідача розпочато стягнення аліментів на утримання дітей. Однак, цих коштів недостатньо для забезпечення достатнього життєвого рівня сім`ї та утримання дитини, яка хворіє і потребує постійного догляду та лікування. Їхній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання від народження вада розвитку головного мозку, пахігірія лобних ділянок, синдром пірамідної недостатності, затримка психо мовного моторного розвитку, сукупний діагноз: ДКЛ, плоскоступість. Позивачка не працює, так як син ОСОБА_7 , 2017 р.н., потребує постійного лікування та стороннього догляду. Дитячі дошкільні заклади вони позбавлені можливості відвідувати. Відсутня можливість одержати будь які додаткові джерела доходу, матеріальне становище позивачки є вкрай нужденним, джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має. На скільки їй відомо, відповідач працює у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що знаходиться в АДРЕСА_1 , отримує дохід, також має земельну ділянку (пай) і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, аліменти на її утримання не платить, додаткові витрати на лікування не розділяє з нею, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. У зв`язку із складним матеріальним становищем, ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. З липня 2019 року вона вимушена самостійно за власні кошти лікувати сина, на що витрачаються значні кошти, до чотирьох разів на рік з дитиною змушена проходити обстеження в невропатолога та невролога. Разом витрачена сума на лікування становить 4246,91 грн. У зв`язку з чим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1500,00 грн., до досягнення дитиною, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років та додаткові витрати на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що викликані особливими обставинами, а саме, у зв`язку з його лікуванням в розмірі 4246,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково та просив відмовити в частині позовних вимог про стягнення з нього на користь позивачки додаткових витрат на дитину, ОСОБА_6 . Відповідач не заперечує проти того, щоб допомагати колишній дружині до досягнення дитиною трьох років, але вважає, що сума, яку вона просить стягнути з нього, відповідно до позовних вимог у розмірі 1500 грн., є завищеною, так як після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу він неодноразово фінансово допомагав їй, сплачував за ліки дитині та без запізнень сплачує аліменти. З липня по листопад 2019 року, на її особову банківську картку він надіслав кошти у розмірі 6430,14 грн. Але, розуміючи, що фінансова допомога їй необхідна, враховуючи те, що він сплачує аліменти та не маючи у м. Дніпро, за місцем роботи, власного житла, і винаймає його, вважає, що сума на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною трьох років не має перевищувати 750 грн. Заперечує проти стягнення з нього додаткових коштів на утримання дитини, з підстав не доведення позивачкою понесених витрат. Вважає, що чеки, які додані в якості доказів, не є належними та допустимими доказами понесених витрат позивачкою, так як в даних чеках не зазначено, ані покупця, ані особи, для якої були придбані зазначені ліки, та не надано жодного доказу призначення їхньому синові перелічених у чеках ліків. Відповідно чеків, наданих позивачкою, призначені ліки є лише у чеці від 09.11.2019 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на суму -205,95 грн., в чеці від 29.10.2019 року ОСОБА_10 на суму 17,20 грн., у чеці від 28.12.2019 року ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на суму 482,00 грн. Загальна вартість призначених препаратів, які співпадають із препаратами, за які сплачено відповідно до доданих до позовної заяви чеків, дорівнює 704,65 грн., яку на його думку, він сплатив в повній мірі відповідно до наданих в якості доказу квитанцій за період з липня по листопад 2019 року. Тому відповідач вважає, що допустимою частиною вимог з компенсації додаткових витрат на дитину є сума, яка дорівнює 50% від суми, сплаченої позивачкою.

26.03.2020 року позивачка надіслала до суду заперечення на відзив ОСОБА_3 зазначивши, що зазначені відповідачем обставини, не відповідають дійсності, так як вказана ним сума в розмірі 6430,14 грн. сплачена відповідачем для погашення заборгованості зі сплати аліментів. Копії квитанцій знаходяться у Покровському районному відділі ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. Відповідачем не було перераховано коштів, які б несли собою зазначеної допомоги на лікування дитини. Відповідач є фізично здоровою, працездатною, матеріально забезпеченою людиною, тому матеріально спроможний сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини. Крім того, ОСОБА_3 володіє інформацією та беззаперечно знає про незадовільний стан свого сина та про необхідність немалих коштів для лікування дитини. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Крім того, в процесі розгляду справи представником відповідача ОСОБА_4 було надано пояснення, згідно яких, шлюбні стосунки і ведення спільного господарства між сторонами припинилися у липні 2019 року. А консультативні висновки дитячого невролога позивачка надає з січня 2018 року по травень 2019 року включно. Позивачка реально підтвердила витрати на лікування сина у період з 01.07.2019 року по 01.03.2020 року, згідно з призначенням лікаря, на суму 704,95 грн. Доказів щодо витрат з 11.02.2020 року по 21.02.2020 року та на рекомендоване лікування, позивачка до суду не надає, оскільки саме відповідач оплатив все лікування сина. Із запереченням на відзив на позовну заяву позивачка надала дублікат чеків у підтвердження того, що відповідач сплатив не тільки аліменти, а й лікування сина, а саме, квитанція ПриватБанку від 21.11.2019 року на суму 2010 грн. без зазначення призначення платежу, оскільки ці кошти, за домовленістю з колишньою дружиною, мали б піти на лікування сина. Крім того, відповідач має матір, ОСОБА_12 , 1958 року народження, яка є інвалідом ІІ групи, її стан здоров`я є слабким і вона потребує щомісячної допомоги на придбання ліків та повноцінного харчування, її пенсія, як інваліда другої групи, є мінімальною, тому щомісяця відповідач надає кошти матері на утримання близько 1000 грн. Крім того, ОСОБА_3 створив родину, і його цивільна дружина, ОСОБА_13 , вагітна, і потребує посиленого харчування та догляду, що у свою чергу, тягне за собою додаткові витрати на її утримання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник, ОСОБА_2 , підтримали обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, позивачка пояснила, що з жовтня 2020 року та на даний час вона працює та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач аліменти сплачує щомісячно, без затримки. Всі ліки, які зазначені в чеках, доданих до позовної заяви, вона дійсно купувала для дитини за призначенням лікаря. Відповідач рідко з`являється до дітей, а його батьки часто спілкуються з внуками, допомагають їм.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримала обставини, викладені в поданому відзиві на позовну заяву, та пояснила, що житловий будинок, в якому проживає позивачка, був придбаний ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період шлюбу, однак, після припинення шлюбних відносин, в їх спільному будинку залишилася проживати позивачка разом з дітьми, відповідач зобов`язаний знімати житло. Крім того, відповідач є учасником бойових дій, на його утриманні перебуває вагітна дружина та мати похилого віку, яка також потребує фінансової підтримки і допомоги. Тому сума, яку просить стягувати позивачка на її утримання, є непосильною, так як складає більше ніж 50% його доходу. Не заперечує проти часткового задоволення позову та стягнення аліментів на утримання дружини в сумі 750 грн., та 50% від суми 704,95 грн., а саме додаткових витрат на дитину, які підтверджені чеками.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вони з позивачкою подруги, вона часто буває у ОСОБА_1 в гостях, також спілкуються по телефону. Зі слів позивачки їй відомо, що на лікування дитини ОСОБА_1 бере в борг гроші, то у своїх подруг, то в своєї сестри.

Заслухавши думку учасників процесу, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2010 року, який 11.11.2019 року було розірвано рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області (а.с.6, 11-14).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,9).

04.11.2019 року Покровським районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01.10.2019 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.15-17).

Так, щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, судом встановлено наступне.

Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Враховуючи, що необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу, та враховуючи той факт, що відповідач залишив позивачці житловий будинок, придбаний ними в період шлюбу, в зв`язку з чим, зобов`язаний винаймати житло, а також те, що ОСОБА_3 має цивільну дружину, яка вагітна, що підтверджується висновком ЛКК №827 від 05.10.2020 року та матір, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою серії 10 ААГ №013563, крім того, з відповідача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, тому виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Судом не може бути взято до уваги посилання позивачки на те, що відповідач отримує дохід від земельної ділянки (паю), так як дана обставина не доведена доказами.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме, у зв`язку з його лікуванням, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, син позивачки та відповідача, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання з народження: вади розвитку головного мозку, пахігірія лобних ділянок, синдром пірамідної недостатності, затримка психо-мовного, моторного розвитку, сукупний діагноз: ДКЛ, плоскоступість, що підтверджується Виписками з медичної карти амбулаторного хворого №2328 від 08.11.2019 року, №1423 від 12.07.2019 року, №3149 від 17.11.2017 року; Протоколами дослідження головного мозку від 15.06.2018 року, 22.03.2018 року, 28.08.2018 року; Консультативними висновками дитячого невролога від 22.03.2018 року, 15.06.2018 року, 10.12.2018 року, 25.09.2018 року, 21.02.2019 року, 11.09.2018 року, 14.05.2019 року (а.с.20-36).

В зв`язку з чим, на лікування сина необхідні значні кошти, до чотирьох разів на рік необхідні обстеження в невропатолога та невролога, згідно наданих позивачкою пояснень, витрати на лікування сина з липня 2019 року вона несе самостійно.

В якості доказів витрат на лікування дитини позивачка надає консультативні висновки дитячого невролога з січня 2018 року по травень 2019 року включно, однак, як зазначено в позові, та підтверджено доданими до позову письмовими доказами, спільне проживання між сторонами припинено з липня 2019 року.

Так, виписка із медичної картки амбулаторного хворого №1423 (період хвороби з 02.07.2019 року по 12.07.2019 року), містить призначення лікаря: актовегін, кардонат, циннаризин, та рекомендоване лікування після виписки з лікарні: циннаризин, кардонат, парацетам. Докази витрат за період лікування з 02.07.2019 року по 12.07.2019 року та протягом двох місяців, призначенням лікаря, позивачка не надала. Натомість, за цей період позивачкою надаються чеки, які не мають відношення до лікування дитини за відповідним діагнозом.

Виписка із медичної картки амбулаторного хворого №2328 (період хвороби з 25.10.2019 року по 08.11.2019 року), містить призначення лікаря: актовегін, кардонат, циннаризин, та рекомендоване лікування після виписки з лікарні: циннаризин, кардонат, парацетам.

Позивачкою у якості доказів у підтвердження своїх реальних витрат за призначенням лікаря надано чеки: від 28.10.2019 року на суму 482,00 грн., від 29.10.2019 року на суму 17,20 грн., від 09.11.2019 року на суму 205,75 грн.

Таким чином, знайшли своє підтвердження витрати на лікування у період з 01.07.2019 року згідно з призначенням лікаря на суму 704,95 грн. Всі інші фіскальні чеки судом не може бути взято до уваги, так як позивачкою не надано доказів призначення лікарем даних препаратів для дитини.

Пояснення допитаного у судовому засіданні свідка, ОСОБА_14 , суд оцінює критично, оскільки всі обставини, які свідок повідомила в судовому засіданні, відомі їй лише зі слів позивачки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Дослідивши надані позивачкою докази, суд приходить до висновку, що витрати на дитину, ОСОБА_6 , пов`язані із проходженням лікування, підтверджені позивачкою на загальну суму 704,95 грн. - відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, враховуючи обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню половина понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 352,33 грн.

Згідно положень Закону України «Про судовий збір» позивака ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору. Тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.259, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових коштів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 25.03.1997 р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНН НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Покровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 26.10.2010 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання в розмірі 750,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03.02.2020 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , видане Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області), трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 25.03.1997 р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНН НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Покровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 26.10.2010 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 додаткові витрати на дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що викликані особливими обставинами, а саме, у зв`язку з його лікуванням в розмірі 352,33 грн. (триста п`ятдесят дві гривні тридцять три копійки).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження .

Повний текст рішення складений 29.01.2021 року.

Суддя О.С. Степанова