КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №761/43494/19 Головуючий у 1 інстанції: Юзькова О.Л.

Провадження №22-ц/824/4507/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

20 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою адвоката Дегтяренка Олексія Олександровича представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на свою користь страхове відшкодування в сумі 50 048 грн 78 коп. та судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 11 грудня 2018 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №132575, яким було застраховано транспортний засіб «Фольксваген Джета», д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску.

20 червня 2019 року в Республіці Польща з ним стався страховий випадок, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Про даний випадок було повідомлено страховика, виконано всі передбачені договором умови, необхідні для отримання страхового відшкодування.

02 липня 2019 року він подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідач склав акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) , на підставі чого було проведено ремонтну.

19 серпня 2019 року він отримав лист відповідача з відмовою у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач не повідомив компанію про здійснення переобладнання автомобіля.

У березні 2019 року був страховий випадок, за який відповідач перерахував йому грошові кошти у розмірі 6 814,90 грн. По даній страховій справі був проведено огляд автомобіля та ремонтну калькуляцію. Тобто, відповідач під час огляду застрахованого автомобіля встановив факт наявності додаткового обладнання та зміни технічного паспорта автомобіля.

Отже, станом на 02 липня 2019 року у відповідача були в наявності усі документи на встановлення газового обладнання, відтак у нього були відсутні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна про стягнення страхового відшкодування залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Дегтяренко О.О. представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є необґрунтованим, оскільки станом на 02 липня 2019 року у відповідача були в наявності всі документи на встановлення газового обладнання і по вказаним документом страховиком вже здійснювались виплати за страховим випадком, що мав місце у березні 2019 року.

Зауважує, що посилання суду на те, що позивач повідомив страховика 19 липня 2019 року про встановлення на застрахованому транспортному засобі газобалонного обладнання є необґрунтованими, оскільки в серпні 2019 року жодних заяв про встановлення додаткового обладнання він не подавав, так як був переконаний про обізнаність страховика про додаткове обладнання.

Вказує, що неповідомлення про переобладнання застрахованого транспортного засобу не може бути підставою для відмови від виплати страхового відшкодування, а такою причиною може слугувати, коли таке переобладнання стало причиною страхового відшкодування.

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відзив на апеляційну скаргу не подало.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування у відповідності до умов укладеного договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування (ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

11 грудня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №132575 (а.с.5).

За умовами Договору було застраховано транспортний засіб «Фольксваген Джетта», д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що 20 червня 2019 року у Республіці Польща стався страховий випадок, про що відповідача було повідомлено належним чином, надано необхідні для виплати страхового відшкодування документи.

02 липня 2019 року позивач подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, внаслідок чого складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та проведено ремонтну калькуляцію - вартість ремонту автомобіля становить 50 048 грн 78 коп. (а.с. 12).

Листом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позивача повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із порушенням ним умов договору страхування, а саме, зобов`язання, передбаченого п. 9.2.5 - повідомлення страховика про переобладнання застрахованого транспортного засобу протягом двох робочих днів в письмовій формі.

Пунктом 1.11 Договору АМ №132575 від 11 грудня 2018 року сторони погодили, що Договір складається з невід`ємних частин Договору особливих умов страхування, загальних умов страхування та списку застрахованих осіб.

Згідно п. 13.1.11 Розділу 13 Загальних умов страхування підставою для відмови страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування є невиконання страхувальником (або його довіреним особами/ водіями/вигодонабувачем) обов`язків, передбачених цим договором та /або відповідними правилами страхування страховика (а.с. 40-47).

Пунктом 13.1.11 Розділу 13 Загальних умов страхування визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні виплат страхового відшкодування неповідомлення страховика про суттєві зміни, що сталися з застрахованим транспортним засобом (відповідно до п.9.2.5 ЗУС).

Відповідно до з п. 9.2.5 Розділу 9 Загальних умов страхування страхувальник зобов`язаний протягом двох робочих днів в письмовій формі (факс, лист, телеграма, електронна пошта тощо) повідомити страховика про суттєві зміни, що сталися із застрахованим ТЗ та його ДО (заміна реєстраційного номеру (документів), комплектності застрахованого ТЗ, його ДО; участь застрахованого ТЗ в спортивних змаганнях, тест-драйва та/або використання ТЗ для навчальної їзди та/або в якості таксі, а також для надання послуг по регулярним/нерегулярним внутрішнім перевезенням пасажирів та/або вантажу (багажу) на замовлення, та/або передачі ТЗ в оренду, прокат, підряд, лізинг; втрата свідоцтва про реєстрацію застрахованого ТЗ, ключів від ТЗ та засобів проти викрадення, пульту управління сигналізацією; поломки або демонтажу пристроїв проти викрадення, переобладнання застрахованого ТЗ, в тому числі встановлення ДО), про зміну власника застрахованого ТЗ та інших умов, що можуть вплинути на ступінь ризику, зазначених у заяві на страхування.

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до директора департаменту регулювання страхових випадків ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою, в якій вказував, що ним встановлено 27 лютого 2019 року на застрахованому транспортному засіб газобалонного обладнання та отримано новий технічний паспорт на автомобіль, про що він не попередив свого страхового агента (а.с. 34).

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 у своїй заяві від 19 липня 2019 року підтвердив ту обставину, що ним здійснено переобладнання транспортного засобу, про що не повідомлено страховика, чим порушено умови укладеного Договору, що в силу положень розділу 13 Загальних умов страхування ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Посилання скаржника на те, що неповідомлення про переобладнання застрахованого транспортного засобу не може бути підставою для відмови від виплати страхового відшкодування на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені у розділі 13 Загальних умов страхування.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на те, що станом на 02 липня 2019 року у відповідача були в наявності всі документи на встановлення газового обладнання і по вказаним документам страховиком вже здійснювались виплати за страховим випадком, що мав місце у березні 2019 року.

Судом першої інстанції вірно вказано, що такі доводи не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки вказана обставина не спростовує невиконання позивачем умов договору, а саме, п. 9.2.5. Розділу 9 Загальних умов страхування ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу адвоката Дегтяренка Олексія Олександровича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль