ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«27» січня 2021 року
м. Харків
справа № 638/12341/19
провадження № 22ц/818/855/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року в складі судді Аркатової К.В.
в с т а н о в и в:
У серпні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Позовна заява мотивована тим, що 10 жовтня 2016 року о 19-50 год в м. Харкові по вулиці Академіка Павлова, №120, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «SKODA OCTAVIA», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є військова частина № НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , та «DAEWOO», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням його власника ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль «DAEWOO», номерний знак НОМЕР_3 , та завдано шкоди його власнику.

Вказав, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 пункту 12.1 Правил дорожнього руху України.
Зазначив, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказав, що за заявою потерпілої особи власника автомобіля «DAEWOO», номерний знак НОМЕР_3 , на підставі наказу № 10360 від 27 грудня 2016 року Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено регламентну виплату у розмірі 20 866,87 грн. Крім того, розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 1300,00 грн, які сплачено особам, що надавали послуги з врегулювання, здійснювали збір документів та визначали розмір шкоди. Таким чином, розмір регламентної виплати склав 22 166,87 грн, з яких 20 866,87 грн вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту зносу відповідно до звіту №474/2016 від 19 листопада 2016 року без ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні, та 1300,00 грн витрати на послуги з врегулювання по справі та визначення розміру шкоди.

Зазначив, що до нього у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації у повному обсязі регламентної виплати.

Вказав, що 28 червня 2018 року на адресу відповідача направлено претензію, однак її залишено без задоволення.

Просив стягнути зі ОСОБА_1 на його користь 22 166,87 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено; стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 22 166,87 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що він як учасник бойових дій звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Крім того, Моторним (транспортним) страховим бюро України направлялись йому документи за неправильною адресою. Вказав, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, заочне рішення суду скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, тому Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке виплатило страхове відшкодування потерпілому, має право зворотної вимоги до відповідача як винної особи.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 жовтня 2016 року о 19-50 год у м. Харкові водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Академіка Павлова, № 120, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем ГАЗ-33021, державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , чим було заподіяно матеріальну шкоду, та порушено пункт 13.1 Правил дорожнього руху України (а. с. 8, 9).

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 6, 9, 23, 25).

Автомобіль «SKODA OCTAVIA», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , належить військовій частині № НОМЕР_2 (а. с. 23, зворот).

12 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування шкоди (а. с. 6-7).

З протоколу огляду транспортного засобу від 26 жовтня 2016 року та довідки про дорожньо-транспортну пригоду №028742 вбачається, що автомобілю «DAEWOO LANOS», державний номер НОМЕР_3 , завдані механічні ушкодження (а. с. 9, 13).

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2016 року у справі №643/13395/16-ц ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, у вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 340,00 грн (а. с. 8).

Як вбачається зі звіту дослідження спеціаліста-товарознавця №474/2016 від 19 листопада 2016 року ринкова вартість автомобіля «DAEWOO LANOS», державний номер НОМЕР_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди складає 106 439,94 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ - 23 500,66 грн з ПДВ, коефіцієнт фізичного зносу складників - 0,45, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників 21 312,59 грн, в тому числі ПДВ (а. с. 11-21).

За проведення робіт з врегулювання справи №36666 щодо здійснення регламентної виплати за переліком згідно акту виконаних робіт Моторним (транспортним) страховим бюро сплачено Приватному акціонерному товариству «Страхове товариство «Іллічівське» 1300,00 грн, що підтверджується копіями рахунку № 36666 від 30 листопада 2016 року та платіжного доручення №36666рв від 15 грудня 2016 року (а. с. 22, 24).

На підставі довідки №1 від 25 грудня 2016 року про розмір відшкодування шкоди та наказу від 28 грудня 2016 року № 20360 Моторним (транспортним) страховим бюро виплачено потерпілому ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну ОСОБА_1 , у результаті дорожньо-транспортної пригоди, 20 866,87 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №10360рв від 29 грудня 2016 року (а. с. 23, 24).

03 липня 2018 року Моторним (транспортним) страховим бюро України на адресу ОСОБА_1 направлено претензію від 28 червня 2018 року про регресні вимоги на суму 22 166,87 грн (а. с. 26).

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_5 , виданого Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України 29 квітня 2015 року (а. с. 66).

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.2 цієї статті).

За правилами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, визначеному цим Законом.

Одним із завдань Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39, підпункт „г пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961).

Отже, у встановлених законом випадках Моторне (транспортне) страхове бюро України виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне (транспортне) страхове бюро України, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих.

Для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 вказаного Закону, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного (транспортого) страхового бюро України із фонду захисту потерпілих.

Положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Зазначене тлумачення надано у рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2014 від 23 грудня 2014 року.

Крім того, пунктом 1.6 статті 1 згаданого Закону визначено, що власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Таким чином, законною підставою для виплати страхового відшкодування у даному разі є не відсутність договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, а заподіяння шкоди особою, на яку поширюється дія пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що передбачено пунктом 41.1.г. цього Закону.

Підставою пред`явлення регресного позову до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, може бути лише керування такою особою транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також її відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вживання нею алкоголю, наркотиків чи лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначених медичним працівником), та/або керування транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільне залишення місця пригоди (підпункт 38.2.5 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вбачається з матеріалів справи, Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило власнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля суму матеріальної шкоди, завданої з вини ОСОБА_1 , виходячи з того, що його цивільно-правова відповідальність не застрахована, і на цій підставі вимагало стягнення з нього цих коштів у порядку регресу.

Однак, при розгляді справи та заяви про перегляд заочного рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 , виданим Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України 29 квітня 2015 року (а. с. 66).

Оскільки ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 10 жовтня 2016 року мав статус учасника бойових дій та керував автомобілем, належним військовій частині № НОМЕР_2 , він згідно пункту 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відноситься до пільгової категорії громадян та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Вищезазначених обставин, передбачених підпунктом 38.2.5 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відповідача не встановлено.

У такому разі потерпіла особа має право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди за рахунок коштів Моторного (транспортного) страхового бюро України із фонду захисту потерпілих.

Таким чином, позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, припустився порушення норм матеріального права, тому заочне рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, судовий збір за її подання у розмірі 2881,50 грн підлягає стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою залишити без задоволення.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 2881,50 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 27 січня 2021 року.