Справа № 712/3697/20
Провадження № 2/712/349/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого- судді- Пироженко В.Д.

за участі секретаря Жук О.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

за участі відповідача ОСОБА_2

за участі представника відповідача адвоката Смоляра А.О.

за участі третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 09.08.2016 о 14-18 год. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 217130» днз. НОМЕР_1 у а/д Куликівка-Думанці допустив зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi», днз НОМЕР_2 . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.04.2018 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. На момент настання ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача не була застрахована. Відповідно до звіту № 5935/4 вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Mitsubishi», днз НОМЕР_2 становить 33592,57 грн., яка позивачем була перерахована потерпілій стороні.

Просить стягнути з відповідача на користь МСБУ завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 33592,57 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.06.2020 року вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

19.06.2020 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якій просив в позові позивачу відмовити, постільки він не визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Постановою Соснівськогог районного суду м. Черкаси від 02.04.2018 року провадження відносно нього закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Даною постановою його вина не визнана. Постановою Черкаського апеляційного суду від 14.12.2018 року постанова Соснівського районного суду залишена без змін.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.07.2021 року(під фіксацію судового засідання) залучено до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача адвокат Смоляр А.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та просили в позові позивачу відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку позивача та просив

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали адміністративної справи № 712/5328/17, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2016 о 14-08 год. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме за участі ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «ВАЗ 217130» днз. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Куликівка - Думанці та за участі ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «Mitsubishi», днз НОМЕР_2 . Внаслідок вказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.04.2018 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В даній постанові зазначено, що згідно висновку судової авто технічної експертизи № 1358/17-23 від 15.03.2018 року, складеного експертом ЧВ КНДІСЕ Вовк В.Є., якщо на момент зіткнення автомобіль ВАЗ 2171 д.н. НОМЕР_1 рухався по зустрічній смузі руху автомобіля «Mitsubishi», днз НОМЕР_2 , то дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.11.3 ПДР України та знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Якщо на момент зіткнення автомобіля «Mitsubishi», днз НОМЕР_2 рухався по зустрічній смузі руху автомобіля ВАЗ 2171 д.н. НОМЕР_1 , то дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.11.3 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Також в постанові зазначено, що згідно висновку судової авто технічної експертизи від 15.03.2018 року встановлено, що в постанові та матеріалах справи відсутні відомості момент виникнення небезпеки для руху водіям ( розташування автомобілів на проїзджій частині у вказані моменти, розташування місця зіткнення, відповідних відстаней між автомобілями чи до місця зіткнення), тому вирішити питання чи мав водій автомобіля ВАЗ 2171 д.н. НОМЕР_1 технічну можливість зупинити автомобіль до місця зіткнення у момент небезпеки для руху та чи мав водій автомобіля «Mitsubishi», днз НОМЕР_2 технічну можливість зупинити автомобіль до місця зіткнення у момент небезпеки для руху - не представилось можливим.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 14.12.2018 року апеляційна скарга адвоката Григоренка П.Д. залишена без задоволення, постанова Соснівського районного суду від 02.04.2018 року залишена без змін.

Апеляційним судом в постанові від 14.12.2018 року зазначено, що висновком експерта від 15.03.2018 року встановлена можлива невідповідність як дій ОСОБА_2 п.11.3 ПДР України, так і невідповідність дій ОСОБА_3 п.11.3 ПДР України при встановленні, що вони рухались по зустрічній смузі руху. Висновок експерта не надав чіткої відповіді на поставлені питання визначені в постанові Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017 року.

Для повного встановлення істини у справі, постановою апеляційного суду від 11.05.2018 року судом призначена повторна судово-автотехнічна експертиза. Однак, для проведення зазначеної експертизи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 необхідно було надати автомобілі, які отримали механічні пошкодження внаслідок ДТП та інші вихідні дані. Проте, дана експертиза проведена не була в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 автомобіль був відремонтований. Отже, проведення даної експертизи виявилось неможливим, що призвело до неможливості встановлення судом міри вини, як в діях водія ОСОБА_2 , так і в діях водія ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді. Висновок експерта від 15.03.2018 за № 1358/17-23 виявився некоректним і суд закрив провадження у справі.

Таким чином, досліджуючи постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.04.2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 14.12.2018 року вину ОСОБА_2 не встановлено. Сам же відповідач свою вину у вчиненні ним ДТП заперечує посилаючись на те, що дії ОСОБА_3 не відповідали вимогам ПДР.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована.

Позивач, за заявою третьої особи ОСОБА_3 , 28.01.2019 року перерахував останньому кошти в розмірі збитків завданих автомобілю в сумі 33592,57 грн.

Позивач вказує на те, що відповідач ОСОБА_2 є винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а тому зобов`язаний відшкодувати її в порядку регресу.

Проте, як зазначалось вище, вина ОСОБА_2 у скоєнні ним ДТП не встановлена.

Не може бути підставою стягнення шкоди з відповідача ОСОБА_2 посилання позивача на ППВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки». Даною постановою визначено, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ним та шкодою є причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Як зазначалось вище, вина відповідача ОСОБА_2 не встановлена.

Наявність протоколу складеного працівниками ДАІ на відповідача, також не є підставою для стягнення з нього в порядку регресу суми завданих збитків, які були відшкодовані третій особі ОСОБА_3 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16 липня 2018 року, прийнятій за результатом розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди прийшов до висновку, що для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії. Також у вищезазначеній постанові Верховний Суд, відхиляючи доводи касаційної скарги заявника, звернув увагу й на те, що відсутність у матеріалах справи судового рішення, яким особу було б притягнуто до відповідальності за скоєння дорожньо - транспортної пригоди, не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів статті 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15 грудня 2017 року) таке рішення є обов`язковим для суду, проте не єдиним доказом вини заподіювача шкоди.

Інших доказів вини саме відповідача ОСОБА_2 до суду позивачем не надано.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Постільки позивачем не надано доказів вини відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, суд вважає, що з урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 990, 993, 1166, 1191 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В.Д. Пироженко

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (юридична адреса: м. Київ, Русанівський бульвар 8, , п/р НОМЕР_3 в Укрексімбанку м. Києва, МФО 322313).

Відповідач: ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Третя особа: ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складено 08.06.2021