Головуючий суду 1 інстанції - Костроба Ю.Ю.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 414/1341/20
Провадження № 22-ц/810/270/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н. В.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.

за участю секретаря

судового засідання: Залюшного О.Г.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

відповідачі- ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 18 січня 2021 року, постановленого у складі судді Костроба Ю.Ю., в приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, Банк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі відповідачі), посилаючись на те, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 78_183 від 07.09.2012.

Відповідно до п. 1.1- 1.2 договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 150 000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 06.09.2022. Позичальник зобов`язався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1250,00 грн та сплачувати проценти. Однак позичальник порушив умови кредитного договору щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів.

В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки від 07.09.2012 з ОСОБА_2 .

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором за боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017 у справі № 414/1288/17 стягнуто в солідарному поряду з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 78_183 від 07.09.2012 станом на 22.06.2017 в сумі 247181,56 грн. Проценти за кредитом розраховані за період по 21.06.2017. Рішення суду набрало законної сили 08.08.2017.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, починаючи з 22.06.2020 утворилася заборгованість за кредитним договором № 78_183 від 07.09.2012 у розмірі 55052,69 грн, яка складається з:

18626,36 грн - прострочені проценти за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 05.03.2018;

пеня за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.03.2013 по 14.04.2014 в розмірі 204,30 грн;

5668,42 грн - 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020;

4214,47 грн - 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020;

13378,50 грн - інфляційні втрати банку з липня 2017 року по травень 2020 за прострочення сплати кредиту;

12960,64 грн - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за кредитом за період з липня 2017 року по травень 2020 року.

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 78_183 від 07.09.2012 в сумі 55052,69 грн та судові витрати.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 18 січня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020 в сумі 5668,42 грн, інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з липня 2017 року по травень 2020 року в сумі 13378,50 грн, судовий збір у розмірі 727,29 грн. В задоволенні інших позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права, просить частково скасувати рішення Кремінського районного суду Луганської області від 18 січня 2021 року в частині відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за простроченими процентами по кредиту за період з 22.06.2017 по 05.03.2018 в сумі 18626,36 грн, 3% річних по прострочених процентах за період з 22.06.2017 по 26.05.2020 в сумі 4214,47 грн та інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з липня 2017 року по травень 2020 року в сумі 12960,64 грн, а також в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , який є солідарним боржником з ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020 в сумі 5668,42 грн, інфляційних втрат за прострочення боргу за кредитом за період з липня 2017 року по травень 2020 року в сумі 13378,50 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводами апеляційної скарги є те, що рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 78_183 від 07.09.2012 станом на 22.06.2017 в сумі 247 181,56 грн. Рішення набрало законної сили 08.08.2017. Станом на 26.05.2020 заборгованість за кредитом не погашена, вищевказане рішення не виконане, що підтверджується виписками по рахунках позичальника. Між сторонами існують договірні відносини, а тому відповідно до умов кредитного договору позичальнику щомісячно нараховувалися проценти за користування кредитом. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Банк звернувся до суду з позовом 26.06.2020. Розрахунок заборгованості 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати процентів проведено з урахуванням процентів, що були стягнуті з відповідачів за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017 в сумі 2843,05 грн та 9744,18 грн відповідно, та процентів, що нараховані за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 05.03.2018 в сумі 1371,42 грн та 3216,46 грн відповідно. Пунктом 4.2 Договору поруки встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 цього Договору не пред`явить вимоги до поручителя. Пунктом 5.4 Договору встановлено збільшення строків позовної давності у відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов`язань поручителя. Таким чином, сторонами узгоджено припинення поруки, якщо кредитор протягом трьох років не пред`явить вимоги до поручителя. Позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом до поручителя пред`явлені в межах позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Зорін О.В., зазначає, що позивач в межах справи № 414/1288/17 вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 247 181,56 грн, тобто судом було прийнято рішення про дострокове стягнення усієї суми заборгованості. Зазначене рішення оскаржено не було. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред' явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Оскільки позивач втратив право нараховувати проценти після ухвалення рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017, то вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати процентів є безпідставними. У зв`язку з тим, що позивач звернувся з вимогою до ОСОБА_1 про дострокове повернення грошових коштів за кредитним договором, строк пред`явлення Банком вимог до поручителя повинен обчислюватися саме з дати, яку Банк встановив у своїй вимозі щодо дострокового повернення грошових коштів. Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, встановленого договором поруки.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Марушевський Д.Л. апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зауважує наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих процентів суд першої інстанції виходив з того, що підстав для стягнення прострочених процентів, а також інфляційних втрат та 3% річних за прострочення сплати процентів з відповідача ОСОБА_1 немає, оскільки у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27 липня 2017 року. Таким чином кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки від 07.09.2012 припинив свою дію.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 інфляційних втрат за прострочення боргу та трьох процентів річних за прострочення боргу, суд першої інстанції виходив з того, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Проте колегія суддів не може погодитися з висновком суду з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 78_183 від 07.09.2012.

Відповідно до п. 1.1- 1.2 договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 150 000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмір 21% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 06.09.2022 року. Позичальник зобов`язався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1250,00 грн та сплачувати проценти. Однак позичальник порушив умови кредитного договору щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів.

В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки від 07.09.2012 з ОСОБА_2 .

Відповідно до п.п.1.1 п .1 договору поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 78_183 від 07.09.2012, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, починаючи з 22.06.2020 утворилася заборгованість за кредитним договором № 78_183 від 07.09.2012 у розмірі 55052,69 грн, яка складається з:

18626,36 грн - прострочені проценти за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 05.03.2018;

пеня за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.03.2013 по 14.04.2014 в розмірі 204,30 грн;

5668,42 грн. - 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020;

4214,47 грн - 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020;

13378,50 грн - інфляційні втрати банку з липня 2017 року по травень 2020 за прострочення сплати кредиту;

12960,64 грн - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за кредитом за період з липня 2017 року по травень 2020 року.

Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 78_183 від 07.09.2012 в сумі 55052,69 грн та судові витрати.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 247181,56 грн.

Зазначені обставини свідчать про те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись в 2017 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Висновок суду першої інстанції щодо припинення строку дії поруки є помилковим з огляду на наступне.

Рішенням суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15ц.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Таким чином після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Отже у зв`язку з наявністю судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, банк не мав правових підстав для нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом на умовах кредитного договору за період з 22.06.2017 по 05.03.2018 у сумі 18626,36 грн, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 05.03.2018 у сумі 18626,36 грн не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що правовідносини між сторонами не припинялися відповідно до умов кредитного договору, що не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку є не обґрунтованими, оскільки Банк звернувся з вимогою про стягнення заборгованості достроково, а отже кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів.

Щодо вимог Банку про солідарне стягнення з відповідачів 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за користування кредитом, то колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте судом першої інстанції не виконані вимоги статті 89 ЦПК України, в повній мірі не з`ясовані всі обставини справи, на які посилався позивач в позовній заяві, та не у повній мірі досліджені зібрані у справі докази та відповідно не надана належна правова оцінка таким доказам.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів 4214,47 грн - 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020; 12960,64 грн - інфляційні втрати за про прострочення сплати процентів за кредитом за період з липня 2017 року по травень 2020 року, при цьому надавши розрахунок заборгованості цих складових, проведений з урахуванням процентів та боргу по кредиту, які були стягнуті з відповідачів рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України за час прострочення.

Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Однак суд першої інстанції зазначені вище обставини не врахував, та безпідставно відмовив у стягненні зазначених сум з відповідачів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають стягненню 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 22.06.2017 по 26.05.2020 в сумі 2843,05 грн згідно розрахунку 3% річних по всіх сумах прострочених процентів (остання колонка розміру 3% річних) а.с. 7, та інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з липня 2017 по травень 2020 в сумі 9744 грн, згідно розрахунку суми втрат від інфляції по прострочених процентах, зв. а.с.6, на підставі рішення Кремінського районного суду Луганської області від 27.07.2017.

Слід зазначити, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів процентів за користування кредитом за період з 22.06.2017 по 05.03.2018 в сумі 18 626,36 грн не підлягають задоволенню, тому колегія суддів вважає, що банк не мав правових підстав для нарахування 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 22.06.2017 по 05.03.2018 в сумі 1371,43 грн (4214,42 - 2843,05) згідно розрахунку 3% річних по всіх сумах прострочених процентів (остання колонка розміру 3% річних) а.с. 7, та інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за період з липня 2017 по травень 2020 в сумі 3216,46 грн (12960,64 - 9744,18) згідно розрахунку суми втрат від інфляції по прострочених процентах, зв а.с.6.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, а за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 3153 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.

Оскіль ки позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають частковому задоволенню на 57,46 %, то понесені судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі по 1509 грн 83 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 18 січня 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ ВП 09304612) три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 22.06.2017 по 26.05.2020 у сумі 5668, 42 грн, інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з липня 2017 по травень 2020 у сумі 13378,50 грн, три проценти річних за прострочення процентів у сумі 2843,05 грн за період з 22.06.2017 по 26.05.2020, інфляційні втрати по прострочених процентах у сумі 9744,18 грн за період з липня 2017 року по травень 2020 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ ВП 09304612) судовий збір у сумі 1509,83 грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови - 17 травня 2021 року.

Головуючий

Судді: