ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» червня 2021 року

м. Харків

справа № 645/5744/18

провадження № 22ц/818/2055/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року в складі судді Шарка О.П.

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 205884 від 03 жовтня 2017 року, 03 жовтня 2017 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки NISSAN TIIDA, реєстраційний знак НОМЕР_1 , в районі будинку № 196 по проспекту Московському в м. Харкові та виконуючи поворот ліворуч виїхала на смугу зустрічного руху та скоїла зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням, який рухався по своїй смузі руху.

Зазначив, що провадження по справі про адміністративне правопорушення закрите за закінченням строків накладення адміністративного стягнення без вирішення питання про винуватість.

Вказав, що страховою компанією відшкодовано йому страхове відшкодування на суму 86 005,93 грн. Фактичний ремонт автомобіля склав 121 895,17 грн, тому ціна матеріального відшкодування складає 35 889,24 грн.

Таким чином з страховика підлягає стягненню витрати в межах страхового ліміту та становить 13 994,07 грн (100 000,00-86 005,93), а залишок матеріальної шкоди в розмірі 21 895,17 грн (35 889,24-13 994,07) підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Вважав, що йому спричинено моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 20 000,00 грн.

Просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження майна в дорожньо-транспортній пригоді в сумі 21 895,17 грн; стягнути на його користь з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» завдану внаслідок пошкодження майна в дорожньо-транспортній пригоді в сумі 13 994,07 грн; стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 21 895,17 грн; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 13 994,07 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5000,00 грн; стягнуто з ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 8119,10 грн з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» подав апеляційну скаргу, в якій просив судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, неповно з`ясував обставини у справі, не звернув увагу на те, що страховик в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сплативши 28 листопада 2017 року позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 86 005,93 грн. Зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність проведення всіх робіт відповідно до наданих нарядів-замовлень в зазначеному обсязі як робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу, пошкодженого саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказав, що суми судових витрат, вказаних в мотивувальній та резолютивній частині різняться.

Враховуючи, що Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» фактично оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди та стягнення судових витрат саме з нього та не містить доводів щодо задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 , оскаржуване судове рішення переглядається саме в частині, яка стосується Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

17 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначив, що технічні помилки в рішенні суду не призвели до неправильного вирішення спору по суті.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» необхідно задовольнити, рішення суду в оскаржуваній частині скасувати.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що страховик не в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому з нього підлягає стягненню сума, яка є різницею між фактичною матеріальною шкодою та сплаченим страховим відшкодуванням.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 205884 від 03 жовтня 2017 року вбачається, що 03 жовтня 2017 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки NISSAN TIIDA, реєстраційний знак НОМЕР_1 , по проспекту Московському в м. Харкові та виконуючи поворот ліворуч виїхала на смугу зустрічного руху та скоїла зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по своїй смузі руху (а.с.9-11, 93-94 том 1).

Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 липня 2018 року у справі № 645/4471/17 провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення (а.с.12-13 том 1).

На момент даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0738965 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого 100 000,00 грн, франшиза 0,00 грн (а.с.87 том 1).

Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вбачається, що власницею автомобіля марки NISSAN TIIDA, реєстраційний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 (а.с.91 том 1).

04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 03 жовтня 2017 року (а.с.88 том 1).

04 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 03 жовтня 2017 року (а.с.89, 95 том 1).

Протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 10 жовтня 2017 року підтверджується огляд автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за участю представника Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та власника транспортного засобу ОСОБА_1 , згідно якого встановлено пошкодження: крило переднє ліве вигини, счеса лакофарбового покриття; накладка арки крила переднього лівого счеса матеріалу; двері передні ліва складки металу; молдінг дверей передньої лівої - задири матеріалу; накладка арки крила заднього лівого зруйнована; щиток брудозахисного крила заднього лівого - задири матеріалу; диск колеса заднього лівого - счеса лакофарбового покриття; подовжній важіль задньої лівої підвіски зігнутий; поперечний важіль задньої лівої підвіски зігнутий; поперечина задньої підвіски - вигин в місці кріплення лівого поперечного важеля; поворотний кулак задньої лівої підвіски - розрив металу. Можливі скриті дефекти. Також, ОСОБА_1 в цьому протоколі просив врахувати при розрахунку ущільнювачі дверей лівих 2 штуки та петлю нижню задньої нижньої двері (а.с.96 том 1).

За ремонтною калькуляцією від 19 жовтня 2017 року та розрахунком страхового відшкодування, складеного Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» від 01 листопада 2017 року, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та сума страхового відшкодування складає 86 005,93 грн (а.с.102 том 1).

09 листопада 2017 року Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» складено страховий акт № ОЦВ-17-10236/1, за яким суму страхового відшкодування визначено в розмірі 86 005,93 грн (а.с.103 том 1).

Як вбачається з платіжного доручення № 58622 від 28 листопада 2017 року Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» перераховано страхове відшкодування (реєстр № 201 від 28 листопада 2017 року) в розмірі 183 352,35 грн та згідно вказаного реєстру сума для виплати ОСОБА_1 склала 86 005,93 грн (а.с.104, 105 том 1).

Із нарядів-замовлення ADNZ043701 від 24 жовтня 2017 року та ADNZ047823 від 30 жовтня 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю «АД «Соллі-Плюс», а також квитанцій до прибуткового касового ордеру №№ 1129, 1130 від 13 листопада 2017 року на суми 49 965,90 грн та 71 929,27 грн вбачається, що вартість здійсненого ОСОБА_1 ремонту автомобіля становить 121 895,17 грн (а.с.15-21 том 1).

Як вбачається з заявки на видачу готівки № 4 від 01 грудня 2017 року ОСОБА_1 отримав від Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 86 005,93 грн (а.с.22 том 1).

Із висновку експертів № 12612/16913 за результатами проведення комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, складеного 12 жовтня 2020 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля NISSAN TIIDA ОСОБА_2 повинна була діяти у відповідності до вимог пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля NISSAN TIIDA ОСОБА_2 визначалась шляхом виконання нею вимог пунктів10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого в неї не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля NISSAN TIIDA ОСОБА_2 не відповідали вимогам пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.188-195 том 1).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, як третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), який зводиться до наступного. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20).

Як вбачається з матеріалів справи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03 жовтня 2017 року, винною є ОСОБА_2 .

На момент даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого 100 000,00 грн, франшиза 0,00 грн.

04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 03 жовтня 2017 року.

Матеріали справи свідчать про те, що 28 листопада 2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 86 005,93 грн.

Як вбачається з нарядів-замовлення ADNZ043701 від 24 жовтня 2017 року та ADNZ047823 від 30 жовтня 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю «АД «Соллі-Плюс», а також квитанцій до прибуткового касового ордеру №№ 1129, 1130 від 13 листопада 2017 року на суми 49 965,90 грн та 71 929,27 грн, вартість здійсненого ОСОБА_1 ремонту автомобіля склала 121 895,17 грн.

Установивши, що вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, саме з ОСОБА_2 , як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, а не з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про що помилково зазначив суд першої інстанції, оскільки страховик Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» виплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 86 005,93 грн, тому підстави для задоволення вимог позивача до вказаного страховика відсутні.

У зв`язку з чим судове рішення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 13 994,07 грн підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відмовлено, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України підстави для стягнення з страховика судових витрат по даній справі відсутні, у зв`язку з чим рішення суду і в цій частині підлягає скасуванню.

Разом з тим посилання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність проведення всіх робіт відповідно до наданих нарядів-замовлень в зазначеному обсязі як робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу, пошкодженого саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є необгрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, зазначеними вище. В свою чергу Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» не надала доказів для підтвердження своєї позиції.

Виходячи з вимог статті 367 ЦПК України в іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3171,60 грн (1057,20+2114,40) грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

Рішення суду в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 8119,10 грн скасувати.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 3171,60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.