Ухвала

02 червня 2021 року

м. Київ

справа № 705/884/21

провадження №61-8713ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Уманський міський голова Уманського району Черкаської області ОСОБА_2 , про стягнення середньої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уманської міської ради про стягнення середньої заробітної плати.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

Судові рішення мотивовано тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як даний спір пов`язаний із гарантіями, які виникають при звільненні із публічної служби, а тому спір віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

У травні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова А. А. на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Іванов А. А., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на продовження розгляду.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди дійшли помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі. На підтвердження вказаних порушень, заявник вказує, що колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду розглянуто аналогічну справу № 219/2204/2016-ц без вказівки на те, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, те, що за своєю правовою природою вони виникають у приватноправових відносинах і містять наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та іншими законами України.

Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З аналізу вказаних норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, які пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї, які охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/33941/16-ц, провадження № 14?375цс18.

У абзаці третьому частини першої статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зазначено, що прийняття на посади голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад здійснюється шляхом обрання відповідною радою.

Посада секретаря сільської ради відноситься до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування (абзац сьомий частини першої статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Суди встановили, що 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря Уманської міської ради у зв`язку з закінченням повноважень ради. Обґрунтовуючи свою позовні вимоги ОСОБА_1 вказувала, що її права порушені у зв`язку із невиконанням відповідачем положень частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», а саме відмови у виплаті гарантованої законом середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді, протягом шести місяців.

Тобто, предметом даного спору є невиконання гарантій, які встановлює Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» для депутата місцевої ради, який працював на постійній основі, які останній набуває у випадку припинення відповідної публічної служби.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що вказані правовідносини пов`язані з проходженням публічної служби, тому спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Посилання заявника на правовий висновок щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 219/2204/2016-ц, провадження № 61 ?11829св18, який не було враховано судами, є безпідставними, оскільки у вказаній постанові відсутні висновки щодо визначення підсудності спору у подібних правовідносинах.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова А. А. на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 рокує необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Уманський міський голова Уманського району Черкаської області Плетньова Ірина Григорівна, про стягнення середньої заробітної плати.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян