Справа № 671/1453/15-ц
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2021 року м. Волочиськ
Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Ніколової С.В.,
з участю секретарів судового засідання Ковбасюк Т.П., Хрупайло Т.В.,
з участю представника відділу ДВС Галки К.К., представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , боржника ОСОБА_3 та його представників Флиса В.В., Худняка В.А., розглянувши у відкритому судовому судовому засіданні в м. Волочиськ подання державного виконавця Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сапіжук Ольги Олексіївни про визначення частки майна та надання дозволу на проведення стягнення на майно,
Представник стягувача подання підтримує.
Боржник та його представники проти подання заперечують.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України Про виконавче провадження.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у вказаному Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.
Відповідно ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
Положеннями ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства.
При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходиться виконавче провадження № 62395242 щодо виконання рішення Волочиського районного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 671/1453/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки Hyndai модель Tucson, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 138930 грн.
22 червня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 23 червня 2020 року винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи божника, а також про арешт на все належне йому нерухоме майно.
Встановлено, шо рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.02.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. За ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і конструктивних елементів в незакінченому будівництвом житловому будинку, ступенем готовності до експлуатації 72,32%, що розташований по АДРЕСА_1 .
Згідно із змісту даного судового рішення, вказане майно є спільною сумісною власністю боржника ОСОБА_3 та стягувача ОСОБА_1 і їхні частки у зазначеному майні є рівними.
З матеріалів виконавчого провадження та пояснень в судовому засіданні учасників справи, вбачається, що на даний час звернення стягнення інше на рухоме та нерухоме майно боржника не представляється можливим, оскільки наявна у власності боржника частина квартири є його єдиним житлом, щодо належної йому частки гаража наявний судовий спір, а земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства перебуває в оренді.
Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення, дійшов висновку про задоволення подання в частині визначення частки майна боржника ОСОБА_3 , а саме будівельних матеріалів і конструктивних елементів в незакінченому будівництвом житловому будинку, ступенем готовності до експлуатації 72,32%, що розташований по АДРЕСА_1 .
Подання в частині надання дозволу на проведення стягнення на майно задоволенню не підлягає, оскільки вирішення даної вимоги не охоплюються приписами ст. 443 ЦПК України і мають бути здійснені державним виконавцем відповідно до вимог, передбачених Законом України Про виконавче провадження.
Керуючись ст.ст. 12 ,81, 258-261, 443 ЦПК України, суд
Подання державного виконавця задовольнити частково.
Визначити, що боржнику ОСОБА_3 належить 1/2 частина будівельних матеріалів і конструктивних елементів в незакінченому будівництвом житловому будинку, ступенем готовності до експлуатації 72,32%, що розташований по АДРЕСА_1 , якою він володіє спільно з ОСОБА_1 .
В іншій частині подання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Повна ухвала виготовлена 22.11.2021 року.
Суддя: