Справа № 138/1078/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Гончарука В. П.

за участі секретаря Гриценко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, суд, -

учасники справи: заявник - ОСОБА_1

зацікавлена особа - ОСОБА_2 ;

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис та відповідно до вимог просить суд встановити тимчасові обмеження стосовно ОСОБА_2 строком на 6 місяців, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 наближення на менше ніж 20 м. до заявника ОСОБА_1

-заборонити ОСОБА_2 особисто та / або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 та переслідувати його;

-заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , а в листуванні ОСОБА_2 до ОСОБА_1 заборонити використовувати образливі та принизливі слова.

Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано 20 січня 2016 року.

На даний час між учасниками процесу триває цивільний процес щодо поділу майна, що було придбано подружжям за час шлюбу.

Певний період часу ОСОБА_2 проживала поза межами території України, а після її повернення в 2020 р. до м.Києва ОСОБА_2 постійно здійснює на ОСОБА_1 психологічний тиск шляхом надсилання принизливих повідомлень через мережу «Viber» та СМС повідомленнями, а при особистих зустрічах ОСОБА_2 висловлює погрози в його адрес, залякує його рідних, непристойно висловлюється про нього в тому числі і в присутності сторонніх осіб.

Всі ці дії ОСОБА_2 приносять йому моральні страждання та він не може переносити вказані образи, страждає від дій ОСОБА_2 , крім того знаючи достовірно, що у заявника ОСОБА_1 є проблеми зі здоров`ям то протиправні дії ОСОБА_2 спричиняють неповторну шкоду його здоров`ю.

Підтвердженням протиправних дій ОСОБА_2 , є притягнення останньої до адмінстративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного заявник ОСОБА_3 просить задовольнити його заяву про видачу обмежувального припису.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 наполягав на задоволені заяви про видачу обмежувального припису з обставин викладених в заяві, посилаючись на протиправні дії зі сторони ОСОБА_2 , але при цьому зазначили, що фактично підставою звернення до суду з вказаною заявою стало фактично спричинення йому моральної шкоди протиправними діями ОСОБА_2 , а саме образливі висловлювання про нього зі сторони ОСОБА_2 в особистій переписці через СМС - повідомлення та в месенджері «Viber».

В судовому засіданні зацікавлена особа ОСОБА_2 заперечувала щодо задоволення заяви про видачу обмежувального припису, мотивуючи це тим, що будь яких правових підстав для задоволення даної заяви не має, підтверджуючи той факт, що дійсно між нею та заявником ОСОБА_3 виникли неприязні стосунки, що викликані спорами щодо поділу майна, ставлення останнього до виховання та утримання їх спільної дитини та не заперечувала того факту, що дійсно вона в особистій переписці надсилала відповідні повідомлення в яких висловлювала своє особисте ставлення до заявника, при цьому вона використовувала слова, які використовуються в тому числі в літературних творах та вказані висловлювання не відносяться до ненормативної лексики та з даного приводу Дніпровським районним судом м.Києва від 20 травня 2021 р. було винесено постанову про закриття провадження по адміністративній справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП на яке посилався заявник.

Також переписка, на яку посилається заявник ОСОБА_1 є особисто перепискою та будь якої моральної шкоди вона останньому не спричиняла.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Статтями 15,16 ЦК України також зазначено, що кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Відповідно до положень ст.ст. 350-2, 350-3 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Згідно ст. 350-5 ЦПК України, суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, що заявник ОСОБА_1 та зацікавлена особа ОСОБА_2 є колишнім подружжям.

Відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва, що було ухвалено в рамках справи щодо поділу майна подружжя, сторони є співвласниками спірних квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Наданими заявником та зацікавленою особою докази в обґрунтування та спростування заяви про видачу обмежувального припису свідчать про те, що дійсно між сторонами періодично виникали конфліктні ситуації, пов`язані з користуванням і розпорядженням спірним майном подружжя, але в суді не були надані докази того, що зі сторони ОСОБА_2 застосовувалося фізичне насильство по відношенню до заявника.

За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя.

Згідно ст. 20 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суб`єкти, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до компетенції забезпечують надання дієвої допомоги та захисту постраждалим особам з урахуванням основних засад запобігання та протидії домашньому насильству, визначених статтею 4 цього Закону. Надання допомоги та захисту постраждалим особам здійснюється, зокрема, за такими напрямами: 4) забезпечення постраждалим особам доступу до правосуддя та інших механізмів юридичного захисту, у тому числі шляхом надання безоплатної правової допомоги у порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правову допомогу".

Також, за змістом положень ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: 1) дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; 10) звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству; 11) своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов`язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов`язані з ізоляцією кривдника або його звільненням.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: 2) обмежувальний припис стосовно кривдника.

Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень заявника , зацікавленої особи, суд прийшов висновку про необґрунтованість заяви з огляду на таке, що підставою звернення до суду з вказаною заявою стало не застосування ОСОБА_2 психічного, фізичного чи іншого насильства до заявника ОСОБА_1 , а підставою стали на думку заявника протиправні дії зі сторони ОСОБА_2 стосовно заявника та спричинення в зв`язку з цим моральних страждань та моральної шкоди, що викликані непристойними, на думку заявника, висловлюваннями в його адрес зацікавленою особою ОСОБА_2 в особистій переписці та вказаний спір між сторонами повинен бути вирішений шляхом подачі відповідного позову для захисту своїх інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-82, 89, 350-1-350-8, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 4 червня 2021 р.

Відомості щодо учасників справи:

Заявник - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ;

Зацікавлена особа: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя: