Єдиний унікальний номер № 616/117/21
Провадження № 2/616/137/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„24" травня 2021 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря ШЕГДИ В.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

Справа № 616/117/21,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Великобурлуцька державна нотаріальна контора Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_7 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Великобурлуцька державна нотаріальна контора в якій просить визначити позивачу додатковий строк в шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері ОСОБА_8 .

В обґрунтування позову позивач вказує, що він є сином ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина. До складу спадщини входить будинок та земельна ділянка, що розташовані в с. Канівцеве, Куп`янського району, Харківської області. 27 січня 2021 року він отримав листа від завідувача Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області, вихід. № 722/02-14 від 24.11.2020. З даного листа позивач дізнався, що його мати заповіла все своє майно онуці ОСОБА_7 . Нотаріус надала позивачу місяць з дня отримання даного листа вчинити дії, які б були направлені на підтвердження його намірів щодо оформлення спадщини. При цьому нотаріус повідомила, що він, як особа пенсійного віку, є спадкоємцем на обов`язкову частку спадщини, згідно з ст.1241 ЦК України. На причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилається на те, що його мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк для прийняття спадщини закінчився 27 березня 2020 року. Однак, 12 березня 2020 року в державі запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу, оскільки позивач є людиною похилого віку, пенсіонером, має хронічні захворювання, тому він дотримувався рекомендацій влади щодо карантинних заходів. За викладених обставин позивач звернувся до суду та просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 10 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.17-19).

02 квітня 2021 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.55-56).

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року витребувано у державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області, адреса: 62602, Харківська область, Куп`янський район, смт. Великий Бурлук, вул. Центральна, буд.22, належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.75-78).

Відповідач, не погодившись із позовом, у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, надала суду відзив, в якому виклала заперечення проти позову. Зазначила, що при житті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вона постійно підтримувала стосунки з бабусею, допомагала їй по господарству, надавала матеріальну допомогу, здійснювала догляд за бабусею через похилий вік. У якості вдячності за її ставлення ОСОБА_8 склала на її ім`я заповіт, яким заповіла онучці земельну ділянку, площею 4,95 га. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. При житті її рідний син - ОСОБА_6 зі своєю матір`ю стосунки фактично не підтримував, допомоги по господарству їй не надавав, матеріально не допомагав. ОСОБА_8 при житті неодноразово ображалась на поведінку сина по відношенню до неї. При цьому відповідачу ОСОБА_6 достовірно було відомо про наявність заповіту. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла у будинку, де проживала разом з відповідачем та її сім`єю. Позивач приїздив на похорони матері, однак коштів на похорони не давав. Поминки та встановлення пам`ятника відповідач робила за власні кошти. Вказує, що у ОСОБА_6 була реальна можливість у шестимісячний термін подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що лишилась після смерті ОСОБА_8 . Заповіт ОСОБА_8 не скасовано, не змінено. За викладеного просила відмовити у задоволені позову.

Позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, при цьому зазначив, що він, ще при житті матері, знав про складений останньою заповіт на ім`я онуки ОСОБА_7 . За даний заповіт він матері при житті нічого не говорив, оскільки остання погано себе почувала. Суду пояснив, що він не знав вимог закону, що як пенсіонер, має право на обов`язкову частку спадщини, а тому протягом шести місяців заяву про прийняття спадщини не подавав. Після отримання листа від нотаріуса, звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідач ОСОБА_7 та представник відповідача ОСОБА_9 позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в задоволені позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_7 вказала, що вона допомагала бабусі по господарству, купувала їй ліки. Бабуся залишила на її ім`я заповіт, а тому остання хотіла, щоб її майно успадкувала саме вона. Про стан здоров`я померлої вона періодично повідомляла свого дядька, позивача по справі.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Великобурлуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Від завідувача Великобурлуцької державної нотаріальної контори Марченко Н.І. на адресу суду надійшов лист в якому завідувач вказує, що третя особа заявляти самостійні вимоги не буде та просить розглядати справу за відсутності представника державної нотаріальної контори в зв`язку з службовою зайнятістю (а.с.22,62).

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з ст.ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем смерті є с. Канівцеве, Великобурлуцький район, Харківська область, про що 01 жовтня 2019 року, складено відповідний актовий запис № 93, що убачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Великобурлуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 01 жовтня 2019 року (а.с.32).

ОСОБА_6 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.05).

ОСОБА_10 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, площею 4,95 га, на підставі державного акта серії ХР № 110163 від 23 січня 2004 року (а.с.34).

За життя ОСОБА_10 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 по день смерті. Разом з нею на день смерті за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_7 - 1986 року народження, ОСОБА_11 , 1979 року народження, ОСОБА_12 , 2006 року народження, ОСОБА_13 , 2013 року народження, ОСОБА_14 , 1952 року народження (а.с.108).

За життя ОСОБА_10 склала заповіт, посвідчений 30 березня 2018 року державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 586. Відповідно до заповіту ОСОБА_10 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку площею 4,95 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, яка належить їй на праві приватної власності та фактично складається з двох земельних ділянок: площею 1,95 га - кадастровий номер :03:000:0193, площею 3,00 га - кадастровий номер :03:000:0192, на підставі Державного акту серія ХР № 110163, заповідає онучці ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_4 , місце реєстраційного обліку якого: АДРЕСА_1 (а.с.33).

Після смерті ОСОБА_10 , за заявою її онуки ОСОБА_7 25 жовтня 2019 року була відкрита спадкова справа за № 245/2019.

Завідувачем Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. листом від 24.11.2020 за вихід. № 722/02-44, (спадкова справа № 245/2019), було повідомлено ОСОБА_6 про те, що йому необхідно в місячний термін з дня отримання листа вчинити дії, які б були направлені на підтвердження його намірів щодо оформлення спадщини (звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини) (а.с.118).

Вказані обставини визнані сторонами у справі, а тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України).

Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1258 та ст.1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропущення строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

У постанові Верховного Суду України від 4.11.2015 у справі № 6-1486цс15 зроблено такий висновок: «Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Отже, місцевий суд, з яким погодився касаційний суд, дійшов помилкового висновку про те, що незнання про смерть спадкодавця є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а тому є підстави для визначення додаткового строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини. Разом з тим слід погодитися з висновком суду апеляційної інстанції про те, що причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку».

У постанові Верховного Суду України від 23.08.2017 у справі №6-1320цс17 зроблено наступний висновок: «Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Верховний Суд у своїй постанові від 27.05.2020 по справі №336/1127/17 підтримав вищевказану правову позицію Верховного Суду України.

Як роз`яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що мати позивача - ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, ОСОБА_6 звернувся до суду з відповідною позовною заявою лише 17 лютого 2021 року (а.с.13), після отримання відповідного листа від нотаріальної контори (а.с.118), тобто більш ніж через 1 рік та 4 місяці після смерті матері.

В обґрунтування своїх вимог, як на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, позивач спочатку у позовній заяві зазначав про те, що він не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через спалах у світі коронавірусу та запровадження карантинних заходів. В судовому засіданні позивач посилався на юридичну необізнаність щодо належної йому обов`язкової частки у спадщини, оскільки про це дізнався лише з листа державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області.

Однак, зазначені обставини не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили позивачу вчасно здійснити своє право на подання такої заяви, та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 був обізнаний про смерть матері, приїздив на її похорони, як вказав у судовому засіданні про існування заповіту знав зі слів матері, яка ще при житті йому повідомила, про те, що склала заповіт на онуку, тобто про вказані обставини позивач дізнався в межах строку, передбаченого частиною 1 статті 1270 ЦК України. Однак, будучи обізнаним про такі обставини, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в межах визначеного законом строку не звернувся.

Твердження позивача про необізнаність про обов`язкову частку, на думку суду не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення ним дій щодо подання протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяви на прийняття спадщини.

Щодо посилання позивача ОСОБА_6 на запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу суд зазначає, що чинним законодавством встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкодавця ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк для прийняття спадщини закінчився 27 березня 2020 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ неодноразово запроваджено та продовжено адаптивний карантин.

Таким чином, з дня відкриття спадщини, а саме з 27 вересня 2019 року до запровадження карантину, тобто до 12 березня 2020 року минуло більше п`яти місяців.

Окрім того, суд зазначає, що порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до п.2.1 Гл.10 Порядку, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (п. 3.5 Гл. 10 Порядку).

Пунктом 3.23 Гл.10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Згідно з п.2.1. розд. IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року за № 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у ст.ст. 1261, 1262, 1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів.

Таким чином, ОСОБА_6 не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини також шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду: від 04.03.2020 року у справі № 640/8507/17 (провадження № 61-28865св18), від 04.06.2020 року у справі № 601/1157/19 (провадження № 61-4901св20), від 02.04.2020 року у справі № 420/23/18 (провадження № 61-1883св19).

Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з встановлених обставин справи, з урахуванням обізнаності позивача про смерть спадкодавця та про наявність заповіту в межах передбаченого законом шестимісячного строку, наведені ОСОБА_6 обставини не є тими причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір на позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Великобурлуцька державна нотаріальна контора Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Шипувате, Великобурлуцького району, Харківської області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в місті Києві 09 липня 2002 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Шипувате, Великобурлуцького району, Харківської області, паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Великобурлуцьким РВ УМВС України в Харківській області 11 травня 2006 року, ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Великобурлуцька державна нотаріальна контора Харківської області, місцезнаходження: вул. Центральна, 22, смт. Великий Бурлук, Куп`янський район, Харківська область, .

Судове рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 24 травня 2021 року, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 травня 2021 року.

Головуючий - Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ