Ухвала

Іменем України

20 січня 2021 року

м. Київ

справа № 616/168/20

провадження № 61-18913ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Підсереднє» на постанову Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Підсереднє» про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 05 вересня 2012 року, сторонами якого вказано ОСОБА_1 та ПАТ «Підсереднє», який було зареєстровано у Відділі державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, індексний номер: 35490902 від 01 червня 2017 року. Анулювати реєстрацію договору оренди землі б/н від 05 вересня 2012 року, сторонами якого вказано ОСОБА_1 та ПАТ «Підсереднє», який було зареєстровано у Відділі державної реєстрації Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, індексний номер: 35490902 від 01 червня 2017 року. Зобов`язати приватне акціонерне товариство «Підсереднє» повернути їй - ОСОБА_1 , земельну ділянку площею 6,1634 га, кадастровий номер :02:000:0495, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області та стягнути на її користь судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що договір оренди землі від 05 вересня 2012 року вона із відповідачем ПАТ «Підсереднє» не укладала та не підписувала та вважає, що має місце факт підробки її підпису у договорі оренди землі від 05 вересня 2012 року, що порушує її права як власника щодо вільного користування та розпорядження власним майном.

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 28 квітня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Підсереднє» про визнання договору оренди землі недійсним, закрито.

Судове рішення мотивовано тим, що рішення постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той саме предмет і з тим самих підстав вже виносились та остаточне рішення набрало законної сили, а тому наявні підстави для закриття визначені пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено.

Ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 28 квітня 2020 року - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про тотожність заявленого позову з позовом у справі № 616/294/17, оскільки фактичні підстави позовів не є тотожними.

17 грудня 2020 року ПАТ «Підсереднє» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків касаційної скарги.

У встановлений судом строк заявником надано матеріали, яких достатньо для вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження.

ПАТ «Підсереднє» у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Касаційна скаргамотивована тим, що є рішення суду про відмову в позовних вимогах, ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Апеляційний суд дослідивши матеріали справи, встановив, що при ухвалені судових рішень по справі № 616/294/17 суди не вирішували питання щодо факту підписання ОСОБА_1 останньої сторінки договору оренди, оскільки остання не оспорювала свій підпис та встановлення вказаного факту не входило до предмету доказування враховуючи обставини, якими обґрунтовувались вимоги.

Звертаючись до суду з позовом 17 березня 2020 року, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається про підроблення її підпису у спірному договорі оренди, тобто зазначає обставини які не вирішувались судами під час розгляду справи № 616/294/17, оскільки на той час, ОСОБА_1 справжність свого підпису не оспорювала. Вважає, що факт підробки її підпису у договорі оренди землі від 05 вересня 2012 року порушує її права як власника щодо користування та розпорядження власним майном.

Таким чином правові підстави позову є тотожними, а фактичні підстави позову у справі № 616/294/17 та 616/168/20 є різними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Підсереднє» на постанову Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Підсереднє» про визнання договору оренди землі недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук