Справа № 449/426/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2021 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Савчак А.В.

секретар судового засідання Подусівська Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив визнати Договір позики №ЛЛ-00871145 від 29.11.2020 року, укладений між сторонами, недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між сторонами було укладено Договір №ЛЛ-00871145 від 29.11.2020 року, відповідно до якого позивачем було отримано позику. Позивач вважає, що укладений договір є недійсним з огляду на наступне. Відповідачем було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, позивачем не було підписано даний договір. Відповідачем не повідомлено письмово позивачу всю необхідну інформацію щодо умов договору. Також відповідач скористався тим, що позивачу, як позичальнику, об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, і позивач був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Вказує, що прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абз.3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», а тому Договір про надання позики, укладений між сторонами, є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Звертає увагу суду, що Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту, укладений між сторонами, містить ознаки кредитного договору. В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Працівниками відповідача було проігноровано вимоги законодавства та не було надано позивачу розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у зв`язку з чим реально нарахований позивачу відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Відповідачем було введено позивача в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом, та позивачу не було зазначено нічого стосовно непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що він погодився на укладання договору. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як позивачу запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків за кредитним договором, укладеним між сторонами, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 25.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

06.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Договір №ЛЛ-00871145 від 29.11.2020 року був укладений між сторонами в електронній формі та підписаний сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що не суперечить положенням ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання договору кредитодавцем 29.11.2020 року було перераховано на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1500 грн. Твердження позивача, що договір є недійсним безпідставні, оскільки позивач самостійно обрала електронну форму укладення договору та є повністю дієздатною, на момент укладення договору її волевиявлення було вільним та відповідало її внутрішній волі (грошові кошти позивач отримала на свою банківську картку). Також позивач усвідомлювала всі умови договору та вважала умови договору вигідними для себе. Крім того, уклавши договір, позивач підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись правил, що розміщені на сайті позикодавця. Посилання позивача на завищений розмір відсотків для позичальника є безпідставними. Позикодавцем з його боку всі умови Договору №ЛЛ-00871145 від 29.11.2020 року виконані в повному обсязі. Враховуючи викладене, оскаржуваний договір був укладений між сторонами згідно вимог діючого законодавства, а тому відсутні підстави визнання договору недійсним.

У судове засідання позивач не з`явилась, надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином та завчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника.

На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини.

29.112020 року між сторонами укладено кредитний договір №ЛЛ-00871145, за умовами якого відповідачем надано позивачці кредит у розмірі 1500,00 грн (пункт 1.1.), зі строком користування 16 днів, який у випадках, передбачених цим кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів (включно). Вказаний договір підписаний сторонами за допомогою електронних підписів (пункт 1.3.) Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що строк дії кредитного договору складає 365 днів. Кредитний договір набирає чинності у день надання кредиту (безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок (картковий) рахунок, вказаний позичальником або надання готівкових коштів позичальникові). Закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін.

У пункті 1.5. кредитного договору №ЛЛ-00871145 передбачено, що з урахуванням положень п.1.4 позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку: за строк, зазначений у п.1.4.1. кредитного договору - 730% річних; за строк, зазначений у п.1.4.2. кредитного договору - 912,5% річних. Тип процентної ставки - стандартна.

Пунктом 5.5. кредитного договору №ЛЛ-00971145 передбачено, що у випадку несплати позичальником суми кредиту у строк 16 календарних днів з дня надання кредиту, позичальник на вимогу кредитодавця, що пред`являється не раніше п`ятнадцятого дня існування несплати суми кредиту позичальником, зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 100 грн.

Пунктом 5.6. кредитного договору №ЛЛ-00871145 передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування кредитом кредитодавець має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі 2,5% від суми залишку кредиту а кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з 97 дня з моменту надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Нарахування пені за весь період прострочення відбувається в день фактичної її сплати або при зверненні кредитодавця до суду з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за цим кредитним договором (в останньому випадку пеня нараховується станом на день подання позовної заяви до суду).

В додатку №1 до кредитного договору №ЛЛ-00871145 від 29.11.2020 року викладено детальний розпис сукупної вартості кредиту, який також підписано позивачем за допомогою електронного підпису.

Відповідно до підтвердження АТ «ПУМБ» 29.11.2020 року було проведено успішно транзакцію з видачі займу з ТОВ «Лайм КЕПІТЕЛ» на суму 1500 грн, опис платежу: ОСОБА_1 , ІПН- НОМЕР_1 , договір №ЛЛ-00871145 від 29.11.2020, на картку НОМЕР_2 , що відповідає номеру картки, який вказано позивачем при заповненні анкети позичальника.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний кредитний договір підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи позивача у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Посилання позивача на ненадання відповідачем повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні оспорюваного договору і нечесну підприємницьку практику є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях та спростовуються змістом кредитного договору.

Доводи позивача про порушення положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитним договором, є безпідставними, так як максимальний розмір неустойки, нарахований кредитодавцем, не перевищує 50 відсотків від суми кредиту.

При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді штрафу та пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Кредит надавався позивачу на строк шістнадцяти днів та відсоткова ставка за користування кредитними коштами була їй відома у момент укладення договору.

Таким чином, доводи позивача спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» про захист прав споживачів - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ,

місце проживання:

АДРЕСА_1

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Пушкінська, буд. 28, каб.7, ідентифікаційний код 41885310.

Суддя А. В. Савчак