Постанова

Іменем України

02 червня 2021 року

м. Київ

справа № 749/1039/19

провадження № 61-3039св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - приватне сільськогосподарське підприємство «Прогрес»,

відповідач за зустрічним позовом - Сновська районна державна адміністрація Чернігівської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» на постанову Чернігівського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Бечка Є. М., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л., від 15 січня 2021 року та додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду 19 січня 2021 року.

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес»,

(далі - ПСП «Прогрес») про витребування земельної ділянки із незаконного користування й відшкодування збитків.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що йому на праві власності належала земельна ділянка площею 5,2910 га. Між ним та ПСП «Прогрес» 20 квітня 2007 року було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. У 2018 році позивач звернувся до відділу Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області для реєстрації права власності та дізнався, що земельна ділянка, яка йому виділена, вже зареєстрована в Державному земельному кадастрі за іншим власником. Розпорядженням Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області від 05 липня 2018 року № 165 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації вже на інші земельні ділянки, а розпорядженням № 257 від 24 жовтня 2018 року затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок (паїв). 06 листопада 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена реєстрація права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:1629 та :04:000:0447, та встановлені межові знаки.

ОСОБА_1 стверджував, що набув права власності на інші земельні ділянки, а земельні ділянки, що були передані ним в оренду ПСП «Прогрес» згідно договору оренди від 20 квітня 2007 року, фактично йому не належать, про що було повідомлено відповідача письмово та запропоновано розірвати договір оренди. ПСП «Прогрес» відмовило у розірванні договору. Крім того, працівники ПСП «Прогрес», будучи належним чином повідомленими про право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки :04:000:1629 та :04:000:0447, самовільно захопили їх, знищили 5 межових знаків та знищили посіви на зазначених земельних ділянках площею 4,5338 га та 1,1997 га, шляхом переорювання сходів вівса та посіву соняшника.

ОСОБА_1 зазначав, що за його скаргою ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області проведено перевірку та 14 серпня 2019 року складено акт, згідно якого ПСП «Прогрес» самовільно зайнято земельні ділянки :04:000:1629 та :04:000:0447 загальною площею 5,7057 га. Відповідачу надано строк на усунення порушень земельного законодавства, проте ПСП «Прогрес» не звільнило земельну ділянка та зазначеними діями заподіяно позивачу збитки у вигляді майнової шкоди.

Із урахуванням зазначеного, позивач за первісним позовом просив позов задовольнити, витребувати із незаконного володіння відповідача земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:1629 та :04:000:0447, що належать йому на праві власності, а також відшкодувати збитки у розмірі 51 417, 28 грн.

У грудні 2019 року ПСП «Прогрес» звернулось до суду із зустрічним

позовом до ОСОБА_1 , Сновської районної державної адміністрації Чернігівської областіпро скасування розпорядження і державної реєстрації земельних ділянок.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивував тим, що 02 серпня 2004 року між ПСП «Прогрес» та Щорською районною державною адміністрацією Чернігівської області був укладений договір оренди землі, який зареєстрований у виконкомі Хотуницької сільської ради Щорського району Чернігівської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис 02 серпня 2004 року за № 4. Згідно вказаного договору в оренду підприємства були передані земельні ділянки загальною площею 773, 85 га строком на 49 років.

Згідно з зазначеним договором за підприємством закріплені невитребувані паї, у тому числі за номерами АДРЕСА_1 , на які не зрозуміло на якій підставі розпорядженням Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області№ 165 від 05 липня 2018 року було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_1

ПСП «Прогрес» вважало, що розпорядження Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області від 05 липня 2018 року № 165 та від 24 жовтня 2018 року № 257 прийняті без належних на те повноважень.

Із урахуванням зазначеного, позивач за зустрічним позовом просив позов задовольнити, скасувати розпорядження № 257 від 24 жовтня 2018 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості) для реєстрації права власності» та скасувати державну реєстрацію прав щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0447, :04:00061629, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області, у складі судді Кутового Ю. С., від 08 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПСП «Прогрес» про витребування земельної ділянки із незаконного користування та відшкодування збитків відмовлено.

Зустрічний позов ПСП «Прогрес» до ОСОБА_1 та Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області про скасування розпорядження і державної реєстрації земельних ділянок задоволено.

Скасовано розпорядження голови Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області від 24 жовтня 2018 року № 257

про затвердження ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості) для реєстрації права власності та скасовано державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0447, :04:000:1629.

Вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 фактично реалізував своє право на приватизацію земельних ділянок двічі: на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 011487 та на підставі розпоряджень Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області № 165 від 05 липня 2018 року й № 257 від 24 жовтня 2018 року, виданих всупереч вимогам закону та належних повноважень, визначених статтею 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». При цьому земельні ділянки № НОМЕР_1 і НОМЕР_3, на які ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою та які передано у власність, перебувають у користуванні позивача за зустрічним позовом на підставі договору оренди від 02 серпня 2004 року, укладеного між ПСП «Прогрес» та Щорською районною державною адміністрацією Чернігівської області, тобто на законних підставах.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2020 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 до ПСП «Прогрес» в частині витребування земельної ділянки із незаконного користування задоволено частково. Витребувано із незаконного володіння ПСП «Прогрес» земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:1629 та :04:000:0447, що належать ОСОБА_1 на праві власності.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 та у задоволенні зустрічного позову ПСП «Прогрес» до ОСОБА_1 , Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області про скасування розпорядження та державної реєстрації земельних ділянок - відмовлено.

Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 січня

2021 року вирішено питання про відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що земельні ділянки № НОМЕР_1 і № НОМЕР_3, на які ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою, перебувають у користуванні ПСП «Прогрес» на підставі договору оренди від 02 серпня 2004 року, що виключає задоволення позову ОСОБА_1 , не ґрунтується на законі. Поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що у договорі оренди земельної ділянки від 02 серпня 2004 року, укладеному між ПСП «Прогрес» та Щорською районною державною адміністрацією, передбачено, що цей договір може бути розірвано в односторонньому порядку у разі отримання власниками земельної ділянки державних актів на право власності на землю.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 двічі реалізував своє право на приватизацію земельної ділянки, оскільки при розгляді справи було з`ясовано, що виділена ОСОБА_1 земельна ділянка під НОМЕР_2 була зареєстрована за ОСОБА_2 , тому ОСОБА_1 було виділено земельні ділянки загальною площею 5,2910 га із невитребуваних земельних ділянок, що не є порушенням земельного законодавства та не свідчить про приватизацію ОСОБА_1 земельних ділянок двічі. В той же час помилка, яка виникла внаслідок виділення земельної ділянки ОСОБА_2 , не має впливати на право ОСОБА_3 на оформлення свого права на земельну ділянку (пай).

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

20 лютого 2021 року ПСП «Прогрес» до Верховного Суду подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2021 року та додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду 19 січня 2021 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник вказує відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої

статті 389 Цивільного процесуального кодексу України) та порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок неналежного дослідження судом зібраних

у справі доказів, розгляд у порядку спрощеного провадження справи,

що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження,

а також необґрунтоване відхилення клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або іншого клопотання (заяви) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник стверджує, що набуті у власність позивачем за первісним позовом земельні ділянки не можуть бути витребуванні з користування орендаря, оскільки вони були набуті у незаконний спосіб та у порушення вимог чинного законодавства, що і стало підставою для заявлення зустрічних позовних вимог. Наполягає на тому, що ОСОБА_1 набув земельні ділянки № НОМЕР_1 та НОМЕР_4 у порушення вимог законодавства України, ці земельні ділянки на законній підставі перебували в користуванні ПСП «Прогрес», а тому відсутні підстави вважати, що договір оренди діє до моменту отримання у власність земельної ділянки. Заявник наголошує на тому, що у Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області не було повноважень на власний розсуд присвоювати інші номери земельним ділянкам, у зв`язку із втратою чинності 15 жовтня 2013 року Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яка чітко визначала процедуру виправлення помилок в державному акті, а тому виправлення вказаних недоліків належить до компетенції суду, оскільки державні акти на землю уже не видаються.

Також заявник наголошує на тому, що рішення Крюківського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2020 року у справі № 749/518/20 безпідставно враховано у цій справі, оскільки ПСП «Прогрес» не було залучено до участі у справі № 749/518/20.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПСП «Прогрес», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області, про витребування земельних ділянок із незаконного користування й відшкодування збитків та зустрічним позовом ПСП «Прогрес» до ОСОБА_1 , Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області про скасування розпорядження і державної реєстрації земельних ділянок, призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 листопада 2001 року ОСОБА_1 згідно державного акту на право приватної власності на землю (ІІІ-ЧН № 011487) надана у приватну власність земельна ділянка, площею 5,2910 га, в межах згідно з планом.

Між ОСОБА_1 та ПСП «Прогрес» 20 квітня 2007 року укладений договір оренди землі, а саме вищезазначеної земельної ділянки, площею 5,2910 га, який зареєстрований у Щорському райвідділі регіональної філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України за № 03.

У 2018 році ОСОБА_1 звернувся до відділу Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області для реєстрації права власності на земельні ділянки, що передані у власність згідно державного акту на право приватної власності на землю (ІІІ-ЧН № 011487), але виявилося, що земельні ділянки, що йому виділені, вже зареєстровані в Державному земельному кадастрі за іншим власником - ОСОБА_2 .

Розпорядженням Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області № 165 від 05 липня 2018 року затверджено додаток до протоколів про розподіл земельних ділянок між власниками сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) колишнього КСП «Прогрес» та ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) вже на інші земельні ділянки.

Розпорядженням Сновської районної державної адміністрації Чернігівської області № 257 від 24 жовтня 2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості), що виділені ОСОБА_1 , які розташовані за межами населених пунктів на території Сновського району Чернігівської області. Зобов`язано ОСОБА_1 зареєструвати земельні ділянки згідно чинного законодавства.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 06 листопада 2018 року за ОСОБА_1 проведена реєстрація права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :04:000:1629 та :04:000:0447.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПСП «Прогрес» з вимогою про розірвання договору оренди землі від 20 квітня 2007 року, проте отримав відмову.

Також ОСОБА_1 звертався до відділу Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення ПСП «Прогрес», а також до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з приводу бездіяльності працівників Держгеокадастру.

За результатами перевірки повідомлень ОСОБА_1 встановлено, що ПСП «Прогрес» самовільно зайнято земельні ділянки, які перебувають у власності ОСОБА_1 , з кадастровими номерами :04:000:1629 та :04:000:0447.

02 серпня 2004 року між ПСП «Прогрес» та Щорською районною державною адміністрацією Чернігівської області був укладений договір оренди землі, який зареєстрований у виконкомі Хотуницької сільської ради Щорського району Чернігівської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 02 серпня 2004 року за № 4. Згідно вказаного договору в оренду ПСП «Прогрес» були передані земельні ділянки загальною площею 773, 85 га строком на 49 років з переліком невитребуваних паїв, закріплених за ПСП «Прогрес».

За повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29 серпня 2019 року № 19-25-0.202-326/117-19 ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на землю від 20 листопада 2001 року серії ІІІ-ЧН № 011487 на підставі рішення XVI сесії ХХІІІ скликання Хотуницької сільської ради від 26 березня 2001 року, про що в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) зроблений запис за № 238. Відповідно до додатку № 3 до протоколу засідання тимчасової комісії по врегулюванню земельних відносин колишнього КПС «Прогрес» від 16 березня 2002 року ОСОБА_1 належить номер земельної ділянки (паю) ріллі НОМЕР_2. Інформація щодо скасування даного державного акту у відділі відсутня. Також повідомлено, що у 2011 році приватним підприємством «Землемір» була розроблена технічна документація із землеустрою по переоформленню документів, що посвідчують право власності на земельну частку (пай № НОМЕР_2 ), взамін державного акту на право приватної власності на землю (ІІІ-ЧН № 011489) громадянину ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5, 2910 га.

У відповідності до списку членів колишнього КСП «Прогрес» Хотуницької сільської ради та пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 виділена земельна ділянка під № НОМЕР_2 , а ОСОБА_2 під № НОМЕР_5.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 належать земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 4,5338 га з кадастровим номером :04:000:0447 та площею 1,1997 га з кадастровим номером :04:000:1629.

У відповідності до копії державного акту на право колективної власності серії ІІ-ЧН № 000067 від 23 листопада 1995 року КСП «Прогрес» передано у колективну власність земельну ділянку площею 3053, 8 га.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2020 року у справі № 749/518/20 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним державний акт серії ІІІ-ЧН № 011487 від 20 листопада 2001 року, виданий на підставі рішення ХVІ сесії ХХІІІ скликання Хотуницької сільської ради Щорського району Чернігівської області від 26 березня 2001 року, про що в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) зроблений запис № 238 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 5, 2910 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без кадастрового номеру, яка розташована на території Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями пункту 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Частиною дев`ятою статті 5 Земельного кодексу України (у редакції від 13 березня 1992 року) визначалось, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації (пункт 6 Порядку паювання земель).

Процедуру розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) регламентовано Порядком організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) (далі - Порядок), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом.

Пунктом 12 Порядку встановлено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Згідно статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до частини першої статті 22 Земельного кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 78 ЗКУкраїни право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Частинами другою, третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення первісних позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов загалом обґрунтованого висновку, що необхідність захисту прав ОСОБА_1 на користування та розпорядження своєю власністю - земельними ділянками для ведення особистого селянського господарства площею 4,5338 га з кадастровим номером :04:000:0447 та площею 1,1997 га з кадастровим номером :04:000:1629.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідності до списку членів колишнього КСП «Прогрес» Хотуницької сільської ради та пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай) ОСОБА_1 виділена земельна ділянка під НОМЕР_2 , а ОСОБА_2 під № НОМЕР_5.

20 листопада 2001 року ОСОБА_1 , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 20 листопада 2001 року (ІІІ-ЧН № 011487), передана у приватну власність земельна ділянка, площею 5,2910 га, в межах згідно з планом, з яких 3, 9435 га ріллі та 1, 3475 га кормових угідь.

Відповідачем не заперечувався той факт, що ОСОБА_1 має право на отримання у власність земельної ділянки для сільськогосподарських потреб після розпаювання земель сільськогосподарського призначення, як колишній член КСП «Прогрес», що підтверджується також списками пайовиків КСП «Прогрес».

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2020 року у справі № 749/518/20, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним державний акт серії ІІІ-ЧН № 011487 від 20 листопада 2001 року, виданий на підставі рішення ХVІ сесії ХХІІІ скликання Хотуницької сільської ради Щорського району Чернігівської області від 26 березня 2001 року, про що в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) був зроблений запис № 238 про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, загальною площею 5, 2910 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без кадастрового номеру, яка розташована на території Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області.

Вказані обставини спростовують доводи заявника на те, що ОСОБА_1 двічі реалізовано право на отримання земельних ділянок, а також про те, що позивачем за первісним позовом обрано неефективний спосіб захисту своїх порушених прав.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Чернігівського апеляційну суду від 22 грудня 2020 року у справі № 749/518/20 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПСП «Прогрес» на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2020 року закрито з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України. Судом зокрема встановлено, що на земельну ділянку (пай № НОМЕР_2 ) з кадастровим номером :04:000:0371 укладений договір оренди землі між ОСОБА_2 та ПСП «Прогрес» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 49 років, про шо в книзі записів державної реєстрації договорів оренди зроблений запис за № 318 від 02 серпня 2004 року.

ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площею 4,5338 га з кадастровим номером :04:000:0447 та площею 1,1997 га з кадастровим номером :04:000:1629. Згідно пунктів 39-40 договору оренди землі від 02 серпня 2004 року земельні ділянки підлягають поверненню ОСОБА_3 .

Вказаним обставинам надана належна оцінка апеляційним судом, а доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків апеляційного суду, зроблених за результатом належним чином оцінених доказів.

Враховуючи те, що заявником не наведено об`єктивних підстав, які б вказували на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення цієї справи, розгляд апеляційним судом справи в порядку спрощеного позовного провадження не є безумовною підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційний суд за встановлених у цій справі обставин дійшов загалом обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення первісних позовних вимог та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи по суті.

За змістом статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2021 року та додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду 19 січня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь
О. М. Осіян Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович