Справа №:755/8525/21
Провадження №: 2/755/4538/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2021 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні жилим приміщення шляхом визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням та примусове виселення,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні жилим приміщення шляхом визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням та примусове виселення.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 з вимогами: «Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , та виселити ОСОБА_2 з житлового приміщення без надання іншого житла.

Зобов`язати Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської в місті Києві державної адміністрації зняти ОСОБА_2 з реєстрації проживання за адресою:АДРЕСА_1 »

За змістом ч. 1 ст. 42 Цивільного процесуального кодексу України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Учасники справи як суб`єкти цивільних процесуальних правовідносин наділені відповідною юридичною заінтересованістю, що визначає їх правовий статус при розгляді й вирішенні цивільної справи.

Так, у відповідності до ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Сторони це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом, які мають відповідну юридичну заінтересованість та наділені цивільною та цивільно-процесуальною право- і дієздатністю.

Ознакою сторін, яка відрізняє їх від інших суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин, є, зокрема, поширення на них всіх правових наслідків та властивостей судового рішення.

При цьому, відповідачем є особа, пред`явлення вимог до якої становить зміст матеріально-правової заінтересованості позивача та яка, за суб`єктивним переконанням останнього, має бути притягнута до відповідальності за порушення, невизнання чи оспорювання його, позивача, прав та охоронюваних законом інтересів.

Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 53 Цивільного процесуального кодексу України, юридична заінтересованість третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, визначається тим, що судове рішення може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін, а відтак визначити наслідки взаємовідносин між ними і сторонами.

З наведеної норми ч.1ст.53 Цивільного процесуального кодексу України, також вбачається, що участь у процесі третіх осіб можлива лише на стороні позивача або відповідача та спрямована на те, щоб сприяти захисту прав відповідної сторони, на боці якої вона виступає, на недопущення для неї несприятливого рішення суду, оскільки останнє матиме для третьої особи преюдиціальне значення, а відтак, і своєчасно запобігти порушенню своїх прав, погіршенню свого правового становища.

За таких обставин, за своїм правовим статусом треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, перебувають поза межами спірного матеріального правовідношення, тому вони не можуть безпосередньо відповідати перед позивачем та до них не може бути пред`явлено позовних вимог.

Разом з тим, позивач при зверненні до суду з позовом про зняття особи з реєстрації місця проживання, позовні вимоги пред`являє до третьої особи, як до неналежного суб`єкта цивільних процесуальних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Так, відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Додані до заяви документи, всупереч вимогам п.2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином.

Враховуючи, що подані до позову документи не є оригіналами та як копії належним чином не завірені, а саме не містять: відмітку «З оригіналом згідно»; особистого підпису особи, яка засвідчує копії; ініціали та прізвище, дату засвідчення копії, такі документи не можуть підтверджувати дійсні факти, зафіксовані в їх оригіналах, що нівелює їх доказову силу, а у разі відсутності у позивача оригіналів таких документів - зазначити про наявність у іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

У зв`язку з набранням чинності 01.01.2020 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 №814 (зі змінами від 29.08.2019 №843) змінено порядок засвідчення та видавання копій судових рішень і документів.

Зокрема, копія судового рішення, виготовлена апаратом суду, засвідчується відповідальною особою апарату суду та печаткою суду із зазначенням дати. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається чи надсилається.

На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності.

Разом з тим, до позовної заяви долучено копію заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року у справі №755/4151/19, яке не завірено належним чином, не містять підпису судді, секретаря, гербової печатки суду, відмітки про набрання законної сили.

За змістом ст. 391 ЦК України, позов про захист права власності подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).

Позивачем на підтвердження права власності не долучено до матеріалів справи документ, що підтверджує підстави виникнення за позивачем права власності на 5/6 частину квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

До матеріалів позовної заяви додано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датованого 04 жовтня 2019 року, разом із тим, позивачем не долучено до позову Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на день звернення до суду, що позбавляє суд можливості встановити кому саме належить спірне майно на день звернення до суду. Відсутність вищевказаних даних може призвести до того, що будуть порушення права та інтересів інших осіб, які не залучені до справи як учасники по справі.

Разом з тим, в порушення норм чинного законодавства позивач не долучено доказів на підтвердження обставин чинення перешкод у користуванні і розпорядженні власнику своїм майном станом на час звернення до суду із позовними вимогами.

На виконання ухвали позивачу необхідно викласти позовну заяву у новій редакції, та надати копії позовної заяви у відповідності до кількості відповідачів та третіх осіб.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись статями 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні жилим приміщення шляхом визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням та примусове виселення, - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

С у д д я: