Справа № 373/2265/15-ц
Номер провадження 4-с/373/8/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі:

секретар Литвишко В.М.,

представник скаржника ОСОБА_1

представник ДВС Білодід І.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця (про зняття арешту з майна) Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Стислий виклад позиції учасників:

Представник скаржника ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах скаржника ОСОБА_2 з скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білодід І.Ю. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №61398977 від 27.02.2020 про стягнення виконавчого збору в розмірі 58167,24 грн та щодо винесення постанов про арешт коштів боржника у зазначеному виконавчому провадженні від 30.03.2020, 10.12.2020, 11.12.2020; а також скасувати зазначені постанови.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримав скаргу та зазначив, що у ОСОБА_2 відсутні будь-які зобов`язання перед фізичними чи юридичними особами, сплачений виконавчий збір приватному виконавцю Трофименку М.М. відповідно до виконавчого листа №2-981/15 виданого 18.07.2016, тому, вищезазначені арешти коштів боржника порушують його права щодо розпорядження та користування ними. Послався на те, що ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено стягнення виконавчого збору державним виконавцем у розмірі відсотків суми, що фактично стягнута. Однак, державним виконавцем Білодід І.Ю. фактично не було стягнуто коштів.

Державний виконавець Білодід І.Ю. заперечила щодо задоволення скарги, зазначивши, що оскаржувані дії вчинені у межах чинного на той час законодавства.

Судом встановлено наступні обставини:

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08.10.2015 задоволено позовні вимоги АТ «Райффайзен банк Аваль» про стягнення боргу в розмірі 584 202 грн. 04 коп. з ОСОБА_2 .

Після отримання рішення суду, стягувач - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримав виконавчий лист № 2-981/15, виданий 18.07.2016, та пред`явив його до виконання до Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

10.10.2016 головним державним виконавцем зазначеного ВДВС Білодід І.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52592083.

26.02.2020 на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу, Переяслав-Хмельницький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернув стягувачу виконавчий лист № 2-981/15 виданий 18.07.2016.

27.02.2020 головним державним виконавцем Білодід І.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61398977 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави виконавчого збору в розмірі 58167,24 грн.

30.03.2020, 10.12.2020, 11.12.2020 зазначеним державним виконавцем винесені постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61398977.

20.05.2021 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надано відповідь на адвокатський запит від 21.04.2021 в якому зазначено, що у даному відділі на виконанні перебуває два виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь Переяслав-Хмельницького ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) виконавчого збору в розмірі 58167,24 грн. Крім того, в цій відповіді повідомляється, що 26.02.2020 на підставі заяви стягувача виконавчий документ, а саме виконавчий лист №2-981/15 виданий 18.07.2016 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто без виконання.

Норми права застосовані судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно з ч. 1 ст. 18 цього Закону суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Оцінка аргументів учасників справи.

З встановлених судом обставин вбачається, що оскаржувані рішення держаного виконавця відбулися не під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, а у зв`язку зі стягнення виконавчого збору.

З урахуванням вищенаведених приписів законодавства можна зробити висновок, що на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Зважаючи на це, оскільки оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору віднесено до юрисдикції адміністративних судів, вимоги, викладені у скарзі, не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 821/872/17, від 17.10.2018 у справі № 826/5195/17, від 03.04.2019 у справі № 370/1034/15-ц.

Керуючись ст. ст. 2 5, 13, ч.4 ст. 263, 451, ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 07.06.2021.

Суддя: Д. В. Свояк