Справа № 127/2848/18
Провадження № 22-ц/801/405/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
УХВАЛА

02 лютого 2021 рокуСправа № 127/2848/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року, ухвалене в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року задоволено позов у даній справі.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвалидля сплати судового збору на належний рахунок у розмірі 112 121 грн.

28 січня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просить зменшити розмір судового збору згідно з ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» до 5 % від мінімальної заробітної плати, що складає 501 гривню та відкрити провадження у справі. До заяви додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 501 грн.

У ч. 1 ст. 136 ЦПК України зазначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 3 ст. 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга вказаної статті).

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження свого річного доходу ОСОБА_1 надала довідку про доходи № 7177 від 24.11.2020, видану Головним управлінням Пенсійного Фонду України у Вінницькій області, відповідно до якої сума пенсії за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 складає 7 897,40 грн (з серпня по грудень 2019 року), а також відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27.11.2020 №4303/50-01-13/В, видані Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, відповідно до яких за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року інформація про доходи відсутня.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Апеляційний суд звертає увагу, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала 23 грудня 2020 року, а надані нею докази на підтвердження майнового стану за 2019 рік, в даному випадку, не дають в повній мірі оцінити майновий стан апелянта на момент подання апеляційної скарги, оскільки відсутні відомості щодо річного доходу апелянта за 2020 рік.

Майновий стан може бути також підтверджений наявним у заявника рухомим та нерухомим майном, понесеними витратами на його утримання, рахунками у банківський установах, тощо, однак, таких відомостей апелянтом надано не було.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції користувалася правничою допомогою (зокрема, адвоката Кулешір С.О. та адвоката Курило В.Г.), а також ОСОБА_1 уклала угоду з адвокатом Курило В.Г. на представництво її інтересів у Вінницькому апеляційному суді (ордер серії АА №1075494 від 25.01.2021), і ці обставини свідчать про фінансову можливість ОСОБА_1 нести витрати на правничу допомогу адвоката.

Вказані в клопотанні обставини не можуть вважатись достатньою підставою для зменшення ОСОБА_1 розміру судового збору, оскільки надані апелянтом докази не свідчать про її неможливість сплатити судовий збір та відсутність коштів, призначених для сплати судового збору на момент подання апеляційної скарги.

При розгляді клопотання суд бере до уваги, що вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 111, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Вирішення питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, а також те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, беручи до уваги розмір кредитної заборгованості, загальний розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, зважаючи на надані заявником докази на підтвердження її майнового стану та недоведення нею неможливості сплати судового збору у визначеному законом розмірі на момент подання апеляційної скарги, суд приходить до висновку про можливість зменшення ОСОБА_1 загального розміру судового збору до 56 060,50 грн (50% від 112 121 грн).

Помилковою є позиція ОСОБА_1 щодо визначення та сплати нею судового збору у розмірі 5% від суми отриманої пенсії, оскільки стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить положення щодо можливості зменшення судом розміру судового збору з урахуванням майнового стану сторони за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік.

Тобто вказання стаття не мітить обов`язку щодо зменшення розміру судового збору саме до 5 відсотків розміру річного доходу і суд, з урахування обставин справи, самостійно визначає межу, до якої зменшує розмір судового збору.

Таким чином ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір та долучити до апеляційної скарги оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 55 559 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 50 коп. (56 060,50 грн - 501 грн) за реквізитами: отримувач ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858, банк Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998, рахунок № UA0002856, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, клопотання про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги слід задовольнити частково, та продовжити апелянту строк усунення недолків щодо сплати судового збору на належний рахунок у розмірі 55 559,50 гривень.

Керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору задовольнити частково, зменшити ОСОБА_1 розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року до 55 559,50 гривень.

Продовжити ОСОБА_1 строк усунення недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору, визначеного судом, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало