Справа № 266/5250/20
Провадження№ 2/266/220/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( ЗАОЧНЕ)

15 січня 2021 року м. Маріуполь

Приморській районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Федотової В.М.,

за участю секретаря Топузової К.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 181 316,00 грн. за розписками.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідно до трьох розписок - від 14.04.2016р.,25.02.2016р., 02.07.2016р., відповідач узяв у неї в борг сумарно 181 316 грн. 07 жовтня 2020року позивачка направила відповідачу заяву вимогу, у якій попросила повернути їй борг. Відповідач на заяву- вимогу не відреагував. На даний час кошти відповідачем не повернуті. Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 181 316,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. та судовий збір ц розмірі 1813,20 грн.

Позивачка та її представник надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягали. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (статті 251,252 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За змістом статті 545 ЦК України наявність боргового документу у кредитора є підтвердженням факту невиконання зобов`язань боржником.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, справа № 6-63цс13).

Відповідно до статті 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, у вигляді трьох розписок, за якими позивачка ОСОБА_1 передала відповідачу ОСОБА_2 у якості позики грошові кошти за наступними обставинами:

- 14.04.2016 року 1700 доларів США, 23.04.2016 року 100 доларів США, 15.05.2016 року 200 доларів США, 15.05.2016 року 500 доларів США, 01.06.2016 року 100 доларів США, сумарно по першій розписці 2600 доларів США, що еквівалентно 73 736 гривень. (2600 х 28,36 гривень = 73736 гривень); (а.с. 32).

- 25.02.2016 року 100 доларів США, 04.03.2016 року 4000 гривень, 16.04.2016 року 3000 гривень, 25.02.2016 року 1500 гривень, 09.06.2016 року 2000 гривен, 23.06.2016 року 3000 гривень, 09.08.2016 року 3000 гривень, 20.01.2017 року 3000 гривень, 03.09.2016 року 1000 гривень, 24.03.2017 року 1000 гривень, 26.03.2017 року 1000 гривень, сумарно взяв в борг по другій розписці 25 336 гривень; (а.с. 30)

- 02.07.2016 року 1800 доларів США та 300 доларів США, 08.12.2016 року 200 доларів США та 200 доларів США, 16.02.2017 року 200 доларів США, 05.03.2017 року 100 доларів США, 15.03.2017 року 100 доларів США, сумарно взяв у мене в борг по третій розписці 2900 доларів США, що еквівалентно 82 244 гривень (2900 доларів США х 28,36 гривень = 82244 гривень.(а.с.29).

Загальна сума боргу складає 181 316,00 грн., без зазначення кінцевого терміну повернення позики.

Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджуються розписками, підписаними ОСОБА_2 , за якими відповідач отримав грошові кошти у загальній сумі в сумі 181 316,00 грн.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 181 316,00 грн.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу позивач надала суду: договір про надання юридичної допомоги від 08.10.2020 року про надання правової допомоги на загальну суму 6000,00 грн. (а.с.35).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1813,20 гривень.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81,137, 259, 263-265, 279-280 ЦПК України, ст..ст. 526, 530, 545, 1046, 1047, 1052 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 суму боргу в розмірі 181 316 (сто вісімдесят одна тисяча триста шістнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в сумі 1813 гривень 20 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Федотова В. М.