КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
======================================================================
Справа №752/8824/20 Головуючий у І інстанції Мазур Ю.Ю.
Провадження №22-ц/824/4466/21 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

02 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончаренко Світлана Юріївна, про визнання договорів дарування недійсними,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року було відкрито провадження у даній справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала 22 січня 2021 року апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Разом з тим, подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, враховуючи наступне.

Статтею 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Так, відповідно до ст. 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, яка не може бути самостійним предметом оскарження у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства, так як остання виключена з переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року. Заперечення на таку апеляційну скаргу можуть бути подані лише під час апеляційного оскарження рішення суду.

Отже, встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 13 червня 2018 року у справі №522/14750/16-ц.

Таким чином, право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Так, у відповідності до ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 353, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончаренко Світлана Юріївна, про визнання договорів дарування недійсними повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб