Справа № 643/178/21
Провадження № 2/643/2414/21
07.06.2021 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Бойчук Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 13 980 грн. 00 копійок за кредитним договором № б/н від 14 жовтня 2010 року, а також вирішити питання щодо розподілу удових витрат.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 14 жовтня 2010 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 серпня 2018 року. Посилався, що спадкоємцями після смерті позичальника є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які постійно проживали разом з померлим на час відкриття спадщини, а тому, на переконання позивача, прийняли спадщину, оскільки заяв про відмову від спадщини вона не подавали. На підтвердження даних обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідачів, де зазначена адреса зареєстрованого місця проживання, як: АДРЕСА_1 . Зважаючи на таку обставину, відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України 13.12.2018 банком була направлена претензія кредитора до Третьої Харківської державної нотаріальної контори та 24.01.2019 отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». 21.09.2020 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно з яким позивач просив про погашення кредитної заборгованості, яку залишено без виконання. Також позивач зазначив, що зважаючи на те, що відповідачі є спадкоємцями, які прийняли спадщину, не відмовилися від неї, тому, виходячи з положень ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов`язані повернути Банку борг, який мав на дату своєї смерті спадкодавець ОСОБА_3 за кредитним договором № б/н від 14 жовтня 2010 року, розмір якого становить 13 980 грн. 00 копійок. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добровільно не сплатили вказану вище заборгованість, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Виходячи з наведеного, позивач, посилаючись на вимоги ст. ст. 608, 1054, 1218, 1219, 1268 -1270, 1281, 1282, 1296 ЦК України, просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.
Ухвалою від 05 травня 2021 року задоволено клопотання представника Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про витребування доказів по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Витребувано у Третьої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також у порядку задоволення клопотання АТ КБ «ПриватБанк» з Реєстру територіальної громади міста Харкова судом витребувано довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, заяви про розгляд справи за участю представника позивача у разі розгляду справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін до суду від позивача не надходило, заперечень проти розгляду справи в заочному порядку позивач не подавав.
Відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явилася в судове засідання, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань суду не надавала, правом на подання відзиву на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» не скористалася.
Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився в судове засідання, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у зв`язку з відсутністю можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , про причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» не скористався.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 14.10.2010 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк, та ОСОБА_3 був укладений договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується відомостями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 60).
Станом на дату смерті позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 14.10.2010 заборгованість становить 13 980,00 грн., яка складається з наступного: 13 980,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 13 980,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.
З вимогою про повернення кредитної заборгованості банк за життя ОСОБА_3 до останнього не звертався.
13 грудня 2018 року Банком була направлена претензія до Третьої Харківської державної нотаріальної контори, на яку 24 січня 2019 року отримана відповідь, за змістом якої, 17 грудня 2018 року нотаріальною конторою отримана претензія АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка була зареєстрована у журналі вхідної кореспонденції за № 1873/01-16 та заведена спадкова справа № 327/2018 на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Також повідомлено, що при зверненні спадкоємців до Третьої Харківської державної нотаріальної контори спадкоємцям будуть доведені вимоги АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 61-67).
21 вересня 2020 року позивачем до спадкоємців було направлено лист-претензію про погашення кредитної заборгованості, яку залишено без виконання (а.с. 68-71).
Як слідує з матеріалів справи Харківською державною нотаріальною конторою спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».
Згідно з довідкою, отриманою Московським районним судом м. Харкова від 06 травня 2021 року з Реєстру територіальної громади міста Харкова, ОСОБА_3 на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані за вказаною адресою станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .
Позивач, посилаючись на ухилення відповідачів від виконання своїх зобов`язань по задоволенню вимог кредитора, звернувся до суду з даним позовом.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо договірних правовідносин та спадкування, а правовідносини, що виникли між банком і боржником, який помер, після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, що вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до змісту ст. ст. 526, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282 ЦК України.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч. 1 ст. 1282 ЦК України).
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку, визначеному ст. 1282 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Як визначено ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
Згідно з принципом диспозитивності, визначеним у ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Приймаючи до уваги положення наведених норм, суд зазначає, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи.
За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Оскільки позичальник ОСОБА_3 помер, то відповідати перед позивачем на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Як зазначалось вище та як це знаходить своє підтвердження матеріалами спадкової справи № 327/2018, заведеної 17 грудня 2018 року та отриманої судом у належним чином засвідченій копії від Третьої Харківської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена Третьою Харківською державною нотаріальною конторою на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». З питань оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 до вказаної нотаріальної контори ніхто із спадкоємців за законом та заповітом не звертався.
Позивач у пред`явленій позовній заяві як на підставу для задоволення позову посилається на те, що спадкоємцями у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідачів, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що, як це вбачається з довідки, отриманої судом з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 06 травня 2021 року, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , за адресою - АДРЕСА_1 , за якою на день смерті був зареєстрований спадкодавець, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований не був. А відтак, спростовуються посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 . Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин того, що відповідач ОСОБА_2 проживав разом зі спадкодавцем на день смерті останнього матеріали справи не містять.
Що стосується того, що відповідач ОСОБА_1 станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на реєстраційному обліку за одною адресою зі спадкодавцем, то, на переконання суду, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є єдиним спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину. Крім того, як вбачається з довідки, отриманої з реєстру Територіальної громади міста Харкова від 06 травня 2021 року ОСОБА_3 на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а разом з ним були зареєстровані відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Водночас, посилання позивача на ті обставини, що оскільки відповідачі не подали заяву про відмову від прийняття спадщини, тому є такими, що прийняли спадщину та мають відповідати за кредитними зобов`язаннями спадкодавця, судом відхиляються, позаяк вони є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин.
Таким чином, позивачем не доведено факту, що саме відповідачі є спадкоємцями після смерті позичальника ОСОБА_3 та не надано доказів фактичного прийняття відповідачами спадщини після смерті позичальника.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Як було зазначено вище, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість, не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця будь-якого спадкового майна, яке б входило до складу спадкової маси після померлого на час відкриття спадщини, його переліку та вартості, що унеможливлює стягнення, оскільки, як уже зазначалось, спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.
Ураховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що правові підстави для стягнення із відповідачів, як спадкоємців померлого ОСОБА_3 , на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
З огляду на викладене та, беручи до уваги, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача та відповідачами не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складене і підписане 07 червня 2021 року.
Суддя : Я.Ю. Семенова