У Х В А Л А

07 червня 2021року м. Київ

Справа № 754/8160/16-ц

Провадження № 22-з/824/517/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль A.A.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2021 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2020 року скасувано та ухвалено нове про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

07 травня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Заява обґрунтована тим, що під час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема, щодо 2 474,88 грн судового збору, сплаченого позивачкою в процесі розгляду справи № 826/18130/16 між тими ж сторонами, рішення у якій стало підставою для звернення до суду із позовом про стягнення моральної шкоди, 2 109,60 грн витрат на проведення експертного дослідження, 55 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 59 584,48 грн.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 07 травня 2021року справу призначено судді-доповідачу Невідомій Т.О. у складі колегії суддів: головуючий суддя Невідома Т.О., судді Гаращенко Д.Р., Пікуль А.А.

Оскільки справа переглядалась судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, питання щодо ухвалення додаткового рішення вирішується колегією судів в порядку письмового провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру судових витрат у зв`язку із ухваленням нового рішення у справі.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як убачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного суду від 19 березня 2021 року, у зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та ухваленням нового рішенняпро часткове задоволення позову судом апеляційної інстанції вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, позивачці було відмовлено у відшкодуванні витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження № 19/9-2/6ЕД/17 від 06.03.2017 року у зв`язку з неприйняттям судом в якості доказу даного висновку експерта. При цьому, слід відмітити, що звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на свою користь витрати за проведення експертного дослідження у сумі 2126,48 грн (т. 1 а.с. 7, 74), що суперечить сумі, про яку йде мова у заяві про ухвалення додаткового рішення.

Слід відмітити і те, що вимог про відшкодування витрат по сплаті судового збору, понесених при розгляді справи № 826/18130/16 у розмірі 2474,88 грн, ОСОБА_1 при зверненні до суду із позовом не заявляла, що позбавляє її права порушувати вказане питання в суді апеляційної інстанції. При цьому, суд звертає увагу на те, що такі витрати у відповідності до положень статті 133 ЦПК України не відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом даної справи.

Безпідставними колегія суддів вважає і доводи заявниці щодо не вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу у розмірі 55 000 грн.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , порушуючи у позовній заяві питання щодо відшкодування витрат, понесених на правничу допомогу, посилалась на те, що нею фактично понесено 650 грн та планується ще понести щонайменше 28 950,05 грн (т. 1 а.с. 7), що у загальному розмірі складає 29 590,05 грн.

Оскільки позивачкою не було доведено факту понесення витрат на правничу допомогу, судом апеляційної інстанції було відмовлено у їх відшкодуванні. Вимог про відшкодування будь-яких витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заявлялось.

Ураховуючи те, що під час апеляційного перегляду справи судом було вирішено питання про судові витрати, а наведені ОСОБА_1 у заяві про ухвалення додаткового рішення обставини та суми повністю суперечать матеріалам справи, колегія суддів доходить висновку про відсутність будь-яких підстав для ухвалення додаткового судового рішення щодо судових витрат.

Також, колегія суддів відмічає, що відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що подана заява про ухвалення додаткового рішення має ознаки неповаги до суду та зловживання процесуальними правами.

Керуючись ст.ст. 260, 270, 368 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль