Дата документу 02.06.2021 Справа № 335/9234/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/9234/20 Головуючий у 1 інстанції Апаллонова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/924/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кримської О.М.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «СК «Країна» про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.12.2017 мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю водія маршрутного таксі ОСОБА_2 , який працював у ТОВ «Альянс-Авто» на мікроавтобусі Volkswagen LT 35 по маршруту «80» в якій він зазнав тяжких тілесних ушкоджень.

Його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004810 від 01.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Внаслідок спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень йому довелось лікуватись і придбавати ліки та інші речі медичного призначення необхідні для лікування, що призвело до певних фінансових витрат.

На лікування було витрачено 31924,47грн., що підтверджується фінансовими документами.

Представниками ТОВ «Альянс-Авто» на час лікування було відшкодовано частину матеріальної шкоди в сумі 12 500,00 грн.

В порядку ст. 61, 128 КПК України ним було пред`явлено цивільний позов до ТОВ «Альянс-Авто» у якого працював водієм обвинувачений ОСОБА_3 з вимогою про стягнення моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 199 029,00 грн. та ПАТ «Страхова компанія «Країна» в якій на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс - Авто» була застрахована з вимогою стягнути матеріальну шкоду в сумі 19 424,47 грн. - 971,00 грн. моральної шкоди в порядку ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

29.10.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено вирок по справі № .-5 111/18 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України. За вказаним вироком цивільний позов до Публічного піонерного товариства Страхова компанія «Країна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс -Авто» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 19424 грн. 47 коп. та моральну шкоду в сумі 971 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 37500 грн., в решті позову - відмовлено.

Задовольняючи частково позовну заяву суд зазначив в вироку, що ТОВ «Альянс-Авто» в добровільному порядку було відшкодовано моральну шкоду в сумі 12500 грн., тому розмір гральної шкоди слід зменшити на цю суму. Висновки суду щодо призначення добровільної виплати ТОВ «Альянс-Авто» саме як компенсації моральної шкоди, а не матеріальної, грунтуються на поясненнях представника ТОВ «Альянс-Авто», оскільки саме платник визначає призначення платежу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2019 року по справі № 333/111/18 відносно Звинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 вирок змінено, стягнуто с ТОВ «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 186 529,00 грн. в решті вирок суду першої інстанції щодо вирішення цивільного позову ОСОБА_1 залишено без змін.

Таким чином, вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2019 по справі № 333/111/18, встановлено, що на лікування було витрачено 31 924,47 грн., а стягнуто з ПАТ «СК Країна» матеріальну шкоду в сумі 19424 грн. 47 коп. не відшкодованою залишилась матеріальна шкода в розмірі 12 500 грн.

Посилаючись на вказане, просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 12 500 грн. та витрати на правничу допомогу 5000,00 грн., судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з АТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 12 500 грн. матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування.

Стягнуто з АТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 5000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу та 840,80 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, АТ «СК «Країна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, незастосування норм матеріального права, які у даній справі підлягають застосуванню, та порушення норми процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01.12.2017 сталася дорожньо- транспортна пригода, за участю водія маршрутного таксі ОСОБА_2 , який працював у ТОВ «Альянс-Авто» на мікроавтобусі Volkswagen LT 35 по маршруту «80» в якій він зазнав тяжких тілесних ушкоджень. Його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004810 від 01.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс - Авто» на момент ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна» згідно полісу АК/7187870. Термін дії полісу з 21.10.2017 по 20.04.2018 року. Страхова сума за полісом: 200 000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 100 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну. Франшиза - частина збитку, що не відшкодовується страховиком - 1000 грн. 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок спричинення ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень йому довелось лікуватися і придбавати ліки та інші речі медичного призначення необхідні для лікування, що призвело до певних фінансових витрат.

На лікування було витрачено 31924,47 грн., що підтверджується фінансовими документами (чеками) та встановлено вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2018 року.

ОСОБА_1 було пред`явлено цивільний позов до ТОВ «Альянс-Авто» у якого працював водієм обвинувачений ОСОБА_3 з вимогою стягнення моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 199 029,00 грн. та ПАТ «Страхова компанія «Країна» в якій на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс - Авто» була застрахована з вимогою стягнути матеріальну шкоду в сумі 19 424,47 грн. та 971,00 грн. моральної шкоди в порядку ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року цивільний позов ОСОБА_1 до ПАТ СК «Країна», ТОВ «Альянс-Авто» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ СК «Країна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 19424 грн. 47 коп. та моральну шкоду в сумі 971 грн. Стягнуто з ТОВ «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 37500 грн., в решті позову - відмовлено. Задовольняючи частково позовну заяву суд зазначив в вироку, що ТОВ «Альянс-Авто» в добровільному порядку було відшкодовано моральну шкоду в сумі 12500 грн., тому розмір моральної шкоди слід зменшити на цю суму. Висновки суду щодо призначення добровільної виплати ТОВ «Альянс-Авто» саме як компенсації моральної шкоди, а не матеріальної, ґрунтуються на поясненнях представника ТОВ «Альянс-Авто», оскільки саме платник визначає призначення платежу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2019 року по справі № 333/111/18 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 вирок змінено, стягнуто с ТОВ «Альянс-Авто» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 186 529,00 грн. в решті вирок суду першої інстанції щодо вирішення цивільного позову ОСОБА_1 залишено без змін.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2019 по справі № 333/111/18, встановлено, що на лікування ОСОБА_1 було витрачено 31924,47, а стягнуто з ПАТ «СК «Країна» матеріальну шкоду в сумі 19424 грн. 47 коп., не відшкодованою залишилась матеріальна шкода в розмірі 12 500 грн.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що передані ОСОБА_1 грошові кошти ТОВ «Альянс-Авто» у розмірі 12500,00 грн. зараховані за вироком суду у відшкодування моральної шкоди, і саме на цей розмір коштів зменшено суму стягнуту за вироком суду на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 ..

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги щодо відшкодування заявленої за даним позовом суму у відшкодування витрат на лікування не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеними судовими рішеннями.

З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2019 за вх. № 26512/19 ОСОБА_1 направив на адресу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» заяву щодо виплати невідшкодованої матеріальної шкоди в результаті ДТП, за участю забезпеченого у ПАТ «СК «Країна» транспортного засобу Volksvagen LT35, номерний знак НОМЕР_1 , за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7187870 в розмірі 12500 грн.

Листом від 24 грудня 2019 вих. № 17436 АТ «СК «Країна» на підставі ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не визнала заявлені майнові вимоги та повідомила про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування у розмірі 12 500 грн.

Пунктами 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «Альянс-Авто» забезпечена ПАТ «Страхова компанія «Країна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/7187870.

Згідно п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 24.1. ст. 24 вказаного Закону визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Встановлено та матеріалами справи підтверджено, що розмір понесених потерпілим ОСОБА_1 витрат на придбання медичних препаратів на загальну суму 31924,47 грн. встановлено вироком суду і не заперечується відповідачем.

Враховуючи те, що витрати на лікування у розмірі 12500 грн. відшкодовано позивачу не було, за вироком суду від 29.10.2018 року стягнуто не було, оскільки 12500,00 грн. зараховано на відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції зроблено вірний та обґрунтований висновок про те, що вони підлягають стягненню зі страхової компанії «Країна» на користь ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції вирішено питання понесених позивачем судових витрат з урахуванням приписів статей 133, 137, 139, 141 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

При цьому, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення). Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Докази та обставини, ні які посилаються скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 червня 2021 року.

Головуючий

Судді: