ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року

м.Суми

Справа №587/1868/14-ц

Номер провадження 22-ц/816/59/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи: Степанівська селищна рада, Сумська районна державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Конорєва Володимира Олексійовича

на додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2020 року в складі судді Черних О.М., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи його тим, що на момент складання заповіту заповідач був в депресивному стані з психічними розладами, внаслідок алкогольного запою. 25 листопада 2014 року вона у уточнила свої позовні вимоги і просила визнати заповіт недійсним, внаслідок його нікчемності, оскільки заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено залишено без змін.

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 січня 2015 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 26 лютого 2015 року скасовано справу передано на новий розгляд.

10 вересня 2015 року ухвалою Сумського районного суду Сумської області відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду.

08 вересня 2015 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який був укладений між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 02 листопада 2015 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Степанівська селищна рада, Сумська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Сумська районна державна нотаріальна контора про визнання право власності об`єднані в одне провадження.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Степанівська селищна рада, Сумська районна державна нотаріальна контора про визнання заповіту удаваним правочином та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Сумська районна державна нотаріальна контора про визнання право власності - відмовлено за необґрунтованістю.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 03 серпня 2017 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18 жовтня 2017 року ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 03 серпня 2017 року, якою позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд.

Додатковим рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2020 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Конорєв В.О., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

В доводах апеляційної скарги зазначається, що посвідчення спірного заповіту було вчинено секретарем Підліснівської сільської ради ОСОБА_6 02 лютого 2006 року поза межами визначених законом повноважень за відсутності передбаченого п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України відповідного рішення виконавчого комітету Підліснівської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області щодо покладення на ОСОБА_6 відповідних повноважень, тобто поза межами повноважень та з порушенням способу, встановленого наведеними положеннями законодавства. Свідченням тому є відсутність в матеріалах справи відповідного рішення виконавчого комітету Підліснівської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області та зміст спірного заповіту, який за таких обставин є нікчемним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Коломієць Д.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони та треті особи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Коломійця Д.М. про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає,оскільки явка сторін не є обов`язковою, а позиція відповідача і його представника є чіткою і зрозумілою.

Тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без осіб, що не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Конорєва В.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону додаткове рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається слідуюче.

З копії матеріалів спадкової справи № 407/2014 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 37-40) вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

За життя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті розпорядився своїм майном і заповів його ОСОБА_2 , даний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області Алєксєєвою І.О. та зареєстровано в реєстрі за № 32.

З заявою про прийняття спадщини за законом звернулась ОСОБА_1 .

З заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_2 .

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкової реєстру інформація щодо заповідача ОСОБА_5 , а саме - місце та дата народження відсутня (т .1 а.с. 41-43).

Згідно листа Підліснівської сільської ради № 422 від 27 жовтня 2014 року зазначено, що ОСОБА_6 , яка вчиняла нотаріальні дії згідно п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 25 серпня 1994 року за № 22/5, яка діяла до 11 листопада 2011 року та згідно додатку № 2 до розпорядження сільського голови за № 28 від 18 травня 2004 року «Функціональні обов`язки секретаря сільської ради» (т. 1 а.с. 94).

Копія розпорядження № 44 від 25 грудня 2003 року про покладення обов`язків по виконанню нотаріальних дій на секретаря сільської ради ОСОБА_6 ( т. 1 а.с. 154-159).

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 745 від 24 листопада 2016 року підпис від імені ОСОБА_5 в першому та другому примірниках заповіту зареєстрованого в Підліснівській сільській раді від 06 лютого 2006 року, у рядку «підпис», - виконано ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 173-176).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 06-04/5 від 23 березня 2020 року ОСОБА_5 станом на 06 лютого 2006 року при складанні заповіту хронічним психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності або недоумства. За своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 станом на 06 лютого 2006 року при складанні заповіту не перебував в стані зміненої свідомості (як тимчасовий хворобливого розладу психічної діяльності) (т. 3 а.с. 177-182).

Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати складений ОСОБА_5 заповіт недійсним, оскільки позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при його складанні чи посвідченні.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Підпунктом 5 пункту «б» частини першої статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів щодо охорони спадкового майна; посвідчують заповіти (крім секретних); засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; засвідчують справжність підпису на документах.

Наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5 затверджено Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України (далі Інструкція).

Так, у пункті 2 цієї Інструкції в редакції, чинній на час посвідчення заповіту зазначено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при складанні чи посвідченні заповіту, а тому відсутні підстави вважати складений ОСОБА_5 заповіт недійсним.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що посвідчення спірного заповіту було вчинено секретарем Підліснівської сільської ради ОСОБА_6 02 лютого 2006 року поза межами визначених законом повноважень за відсутності передбаченого п. 2 Інструкції відповідного рішення виконавчого комітету Підліснівської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області щодо покладення на ОСОБА_6 відповідних повноважень, тобто поза межами повноважень та з порушенням способу, встановленого наведеними положеннями законодавства. Свідченням тому є відсутність в матеріалах справи відповідного рішення виконавчого комітету Підліснівської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області та зміст спірного заповіту, який за таких обставин є нікчемним.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що у секретаря Підлісніської сільської ради Алєксєєвої І.О. були відсутні повноваження на посвідчення заповіту за відсутності передбаченого п. 2 Інструкції відповідного рішення виконавчого комітету Підліснівської сільської Ради народних депутатів Сумського району Сумської області, відтак, посвідчивши заповіт від 02 лютого 2006 року, секретар Підлісніської сільської ради ОСОБА_6 вчинила дію, яка не входила до її посадових обов`язків.

Апеляційний суд зазначає, що наявність у посадовій інструкції секретаря сільської ради повноважень забезпечувати виконання нотаріальних дій не є самостійною підставою для вчинення таких дій, оскільки покладення зазначених обов`язків на посадову особу органу місцевого самоврядування повинно фіксуватися у протоколах засідань виконавчого комітету відповідної ради.

Така позиція узгоджується з висновками, які викладені у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 323/3359/17 (провадження № 61-15028св19).

Проте, місцевий суд, вважаючи, що у секретаря Підлісніської сільської ради Алєксєєвої І.О. були наявні повноваження на посвідчення заповіту, дійшов помилкового висновку, оскільки положеннями частини першої статті 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Відтак висновки суду про відсутність підстав вважати складений ОСОБА_5 заповіт недійсним, оскільки позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при його складанні чи посвідченні, є неправильними, і у задоволенні позову про визнання недійсним заповіту слід відмовити саме з наведених вище підстав.

Враховуючи вищевикладене, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 згідно вимог ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Конорєва Володимира Олексійовича задовольнити частково.

Додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 02 жовтня 2020 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук