провадження № 2/243/1852/2021
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

08 червня 2021 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мірошниченко Л.Є. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права спільної власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Слов`янської міської про визнання права спільної власності на земельну ділянку.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за зазначеним позовом, виходжу з наступного.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому ЦПК України, в т. ч. шляхом пред`явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з п. 4 та п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини..

Частиною першої та другою ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

У відповідність до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходиться у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно із частиною 4 ст. 86 ЗК України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (ст. 87 ЗК України).

Позивач, в свою чергу звернувся до суду з позовом до Слов`янської міської ради та просить визнати права спільної власності на земельну ділянку, для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 0,0496 га, з визначенням права користування 0,0307 га зазначеної земельної ділянки.

Таким чином, прохальна частина наданого позову варіативна, а саме позивачем не конкретизовано вимоги в частині вказівки учасників та безпосередньо виду спільної власності земельної ділянки, в разі необхідності з зазначенням часток у праві власності.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

У відповідність до ч.5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення наведених процесуальних приписів долучені позивачем до позовної заяви копії письмових доказів не засвідчені у визначеному ст.95 ЦПК України порядку, що нівелює доказову силу наданих позивачем документів.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому залишення заяви без руху для того, щоб ОСОБА_1 усунув вказані вище недоліки, не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном десять днів із дня отримання копії ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Слов`янської міської ради про визнання права спільної власності на земельну ділянку.

Надати позивачу ОСОБА_1 в 10-денний з дня вручення копії цієї ухвали, строк на усунення зазначених в ній недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://sl.dn.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко