ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року

м.Суми

Справа №583/4904/19

Номер провадження 22-ц/816/883/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року в складі судді Сидоренка Р.В., ухвалене в м. Охтирка,

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2019 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № SUA0GK00000178, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10700,00 доларів США на термін до 07 серпня 2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановленому кредитним договором. Однак, боржник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 14 серпня 2019 року за ним виникла заборгованість у сумі 8592,44 доларів США. Враховуючи, що у забезпечення виконання зобов`язання за договором SUA0GK00000178 між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким останній з ОСОБА_1 несуть відповідальність, як солідарні боржники, позивач просив стягнути із відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 8592,44 долари США, що за курсом 25,14 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2019 року складає 216 014,06 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Судові витрати залишено за позивачем без відшкодування.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до закону, який діяв на момент укладення договору, дозволялося в односторонньому порядку змінювати умови договору, якщо це було передбачено умовами самого договору (ст. 651 ЦК України). Вказує, що банком було вжито всіх необхідних дій для повідомлення позичальника про зміну відсоткової ставки. Таким чином, банк правомірно здійснював підвищення відсоткової ставки, про що і було повідомлено відповідача, шляхом направлення йому листів-повідомлень. Враховуючи те, що відповідач не звертався до установи банку щодо непогодження зі зміною умов договору та те, що продовжував здійснювати погашення заборгованості за договором слід вважати, що відповідач знав про підвищення відсоткової ставки та був з нею згоден. Тобто у відповідності до ст. 642 ЦК України своїми діями підтвердив правомірність такого підвищення.

Вказує, що після підняття процентної ставки, відповідач протягом тривалого часу здійснював погашення кредиту за новою процентною ставкою та до початку 2019 року взагалі не мав простроченої заборгованості, тобто більше 10 років відповідач здійснював погашення заборгованості за зміненою відсотковою ставкою.

Зазначає, що відповідач договір не оскаржував, вимог щодо недійсності або нікчемності пункту 7.1 та інших пунктів договору не заявляв. Більш того відповідно до розрахунку заборгованості позичальник прийняв такі умови договору та протягом тривалого часу щомісячно сплачував заборгованість.

Вказує, що договором поруки сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та дії до повного виконання зобов`язань по кредитному договору.

Підсумовуючи вищевикладене, банк робить висновок, що сторони в момент укладення як кредитного так і договору поруки оговорили всі істотні умови, зокрема умову про збільшення розміру процентної ставки за договором, на що свою згоду дав і поручитель, поставивши власний підпис на договорі. Крім того відповідно до п. 3 договору поруки, поручитель підтвердив, що зі всіма умовами договору про надання кредиту він ознайомлений. Зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 08 серпня 2007 року № SUA0GK00000178, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу на строк з 08 серпня 2007 року по 07 серпня 2037 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 10700,00 доларів США на наступні цілі: 8000,00 доларів на купівлю будинку, а також у розмірі 2700,00 доларів на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 87,51 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. (т 1 а.с. 13-15).

Згідно п. 7.2 кредитного договору для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплата відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки.

Пунктом 2.2 кредитного договору передбачені обов`язки позичальника по виконанню умов кредитного договору, відповідно до яких останній зобов`язався використати кредит на цілі, зазначені у договорі; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору, погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1 та п. 2.3.3 цього договору. Позичальник зобов`язується провести суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу. У разі не погашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і позичальник зобов`язаний сплатити відсотки за її користування відповідно до п.п. 3.2, 3.8 даного договору.

При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, останній сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному п. 7.4 змінної частини цього договору на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п. 3.2 договору).

При непогашенні кредиту в строки, зазначені в п. 7.1, п. 2.3.3 цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою та на її залишок нарахування відсотків здійснюється згідно п. 3.2 цього договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № SUA0GK00000178, 08 серпня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов`язання нести солідарно майнову відповідальність по погашенню кредиту, відсотків, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодуванню збитків у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань. (т 1 а.с. 16).

Відмовляючи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні позивних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували розмір заборгованості позичальника за кредитним договором, а тому сума заборгованості, яку просив стягнути банк з відповідачів, носить характер припущення.

З такими висновками колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Відповідно до наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку заборгованості, станом на 14 серпня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 08 серпня 2007 року SUA0GK00000178 становить 8592,44 долари США, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7408,10 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 564,54 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 112,00 доларів США, нарахована пеня - 89,17 доларів США, а також 9,96 доларів США - штраф (фіксована частина), 408,69 - штраф (процентна складова).

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору 27 вересня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № SUA0GK00000178 від 08 серпня 2007 року у розмірі 897,53 доларів США у строк не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення. У разі несплати простроченої заборгованості у зазначений строк, банк на підставі умов вищевказаного кредитного договору та договору поруки вимагав повернення суми кредиту в повному обсязі, а також нарахованих процентів та штрафних санкцій. (а.с. 10- 11).

На підтвердження факту надіслання зазначених повідомлень представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано копію реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (т. 1 а.с. 12).

Відповідно до п. 2.3.1 договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд, або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Банк за своїм розсудом має право зменшувати розмір процентної ставки до рівня, встановленого чинним законодавством. При цьому банк протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки надсилає письмове повідомлення позичальникові з наведенням зменшувального розміру процентної ставки й дати, з якої вона встановлюється, що є зміною умов даного договору (п. 2.3.2).

У випадку, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

В матеріалах справи міститься копію письмового повідомлення позивача про зміну процентної ставки від 29 вересня 2008 року, адресованого ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 134).

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Проте, позивачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів дотримання вимог п. 2.3.1 кредитного договору № SUA0GK00000178 від 08 серпня 2007 року щодо письмового повідомлення заявника про зміну процентної ставки за кредитом та надіслання повідомлення про погашення простроченої заборгованості. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з думкою суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідачів комісії, оскільки такі вимоги банку не ґрунтуються на законі.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо неправомірності одночасного стягнення пені та штрафу, виходячи з наступного.

У правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено, що, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що нарахування банком суми штрафу не ґрунтується на законі.

Місцевий суд пропонував неодноразово позивачу надати розрахунок заборгованості з врахуванням узгодженої процентної ставки та з огляду на необґрунтоване утримання з позичальника комісії, проте позивач належним чином не відреагував на клопотання суду та не спростував розрахунок, наданий відповідачем ОСОБА_1 .

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки позивачем не доведено обґрунтованість його позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, що, зокрема, суперечить встановленій практиці Великої Палати Верховного Суду.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, колегія суддів враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Окрім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

На підставі викладеного, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 червня 2021 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук