КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 381/796/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/6417/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі: Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Соловей Г.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ (виділ) в натурі будинку відповідно до часток співвласників та визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до часток 15/24 та 9/24 співвласників житлового будинку за другим варіантом висновку експерта; визначити порядок користування земельної ділянкою для обслуговування вищезазначеного будинку, виділивши їй у користування 549 кв м за другим варіантом висновку експерта; зобов`язати відповідачку внести зміни до поземельної книги; стягнути з відповідачки судовий збір, витрати на правову допомогу та витрати на проведення експертизи.

В обґрунтування позову зазначала, що їй належить 15/24 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 належить 9/24 частин вказаного житлового будинку.

Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач також є власником земельної ділянки площею 0,0327 га за зазначеною адресою. У 2017 році вона вирішила приватизувати земельну ділянку під своєю частиною житлового будинку. Під час виготовлення технічної документації із землеустрою, та проведення обміру земельної ділянки було виявлено, що ОСОБА_3 , спадкоємцем якого є відповідачка, приватизував земельну ділянку площею 0,0327 га, про що 28.12.2012 відділом Держкомзему у місті Фастів здійснено державну реєстрацію земельної ділянки. Відповідачка відмовилася підписувати акт погодження меж земельної ділянки, який є складовою технічної документації із землеустрою. Комісією по розгляду земельних спорів Фастівської міської ради встановлено, що досягти згоди мирним шляхом між сторонами на умовах добросусідства щодо порядку користування земельною ділянкою не можливо, оскільки на цій земельній ділянці розташований житловий будинок, що перебуває у спільній частковій власності.

Відповідно до частки відповідачки у будинку (9 /24 ) їй має належати земельна ділянка площею 0,02752 га, проте у її власності перебуває земельна ділянка більшого розміру, та остання не надає доступу до гаража, сараю та погребу, так як ці споруди розташовані на земельній ділянці, що перебуває у власності відповідачки.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2021 позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 14/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Виділено ОСОБА_1 в натурі 14/25 частини вищезазначеного житлового будинку відповідно до варіанту № 3 висновку експерта № 9362 судової інженерно-технічної експертизи Незалежного інституту судових експертиз від 26.09.2019, виділивши приміщення згідно технічного паспорту: 1-7 кухня площею 6,8 кв м; 1-8 житлова площею 10,6 кв м; 1-9 житлова площею 11,0 кв м; 2-7 кухня площею 9,8 кв м; 2-8 житлова площею 11,6 к м; 2-9 житлова площею 7,1 кв м, І коридор площею 6,6 кв м.

Разом: площа 63,5 кв м, вартістю 121 585 грн, що більше ідеальної частки у житловому будинку: в одиницях площі на: 63,5 кв м - 63,2 кв м = 0,3 м кв; в одиницях вартості на: 121 585 грн - 116 544 грн = 5 041 грн.

з урахуванням надвірних будівель та споруд:

погріб під частиною будівлі «під_а», козирок «а4», огорожа «№1». Разом 73 843 грн. Всього по домоволодінню: 121 585 грн + 73 843 грн = 195 428 грн, що менше ідеальної частки в домоволодінні в одиницях вартості на: 217 034 грн - 195 428 грн = 21 606 грн.

Виділено ОСОБА_2 в натурі 11/25 частини вищезазначеного житлового будинку відповідно до варіанту № 3 висновку експерта № 9362 судової інженерно-технічної експертизи Незалежного інституту судових експертиз від 26.09.2019 виділивши приміщення згідно технічного паспорту: кухня площею 13,3 м кв, 3-2 житлова площею 15,4 м кв, житлова 3-3 площею 9,0 м кв.

Разом площа 37,7 кв м, вартістю 64 886 грн, що менше ідеальної частки у житловому будинку: в одиницях площі на: 38,0 кв м - 37,7 кв м = 0,3 кв м; в одиницях вартості на: 69 927 грн - 64 886 грн = 5 041 грн.

З рахуванням надвірних будівель та споруд: погріб з шийкою «Г», гараж «3», сарай «И», ганок «а3», козирок «а5», вимощення «І», вимощення «ІІ», огорожа «№ 2», колонка питна «№3», яма вигрібна «№ 4», трубопровід «№ 5». Разом: 86 941 грн.

Всього по домоволодінню: 64 886 грн + 86 941 грн. = 151 827 грн, що більше ідеальної частки в домоволодінні в одиницях вартості на: 151 827 грн - 130 221 грн = 21 606 грн.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю ідеальної частки в житловому будинку яка становить 21 606 грн та судові витрати в розмірі 29 928,86 грн.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 3 висновку експерта № 9490 додаткової судової інженерно-технічної експертизи Незалежного інституту судових експертиз від 01.04.2020.

Виділено ОСОБА_1 у користування земельну ділянку площею 459 кв м (на плані № 3 межі червоним кольором).

Земельна ділянка площею 459 м кв з урахуванням забудови власної частини житлового будинку та господарських будівель на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками: від 1 до 2 межа проходить в південно-східному напрямку по існуючій огорожі - 5,00 м; від 2 до 24 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір`ю - 10,77 м; від 24 до 25 межа проходить в південно-західному напрямку по зовнішній стіні прибудови «а2» - 3,31 м; від 25 до 10 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку «А» - 1,5 м. На даній земельній ділянці встановлено земельний сервітут шириною 1 м, площею 4 кв м (на плані № 3 висновку № 1) для обслуговування співвласнику житлового будинку з часткою 9/24 власної частини житлового будинку. Від 10 до 11 межа проходить в південно-західному напрямку по середині спільної стіни між приміщеннями 2-2 та 3-3 - 4,51 м. Від 11 до 14 межа проходить в південно-західному напрямку по середині спільної стіни між приміщеннями 2-3 та 3-3, 2-3 та 3-2, 1-2 та 3-2 -м. Від 14 до 15 межа проходить в південно-західному напрямку по зовнішній стіні житлового будинку «А», прибудови «аі» - 9,15 м. Від 15 до 16 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні прибудови «а 1» - 4,4 м. Від 16 до 18 межа проходить в південно-західному напрямку по подвір`ю - 7,81 м. Від 18 до 19 межа проходить в південно-західному напрямку по зовнішнім стінам гаража «З» та сарая «И» - 8,25м. Від 19 до 20 межа проходить в південно-східному напрямку по зовнішній стіні сарая «И» - 3,23 м. Від 20 до 21 межа проходить в північно-східному напрямку по зовнішнім стінам сарая «И» та гаража «З» - 5,17м. На даній земельній ділянці встановлено земельний сервітут шириною 1 м, площею 19 кв м(на плані № 3 висновку № 3) для обслуговування співвласнику житлового будинку ОСОБА_2 власних гаража «З», сарая «И». Від 21 до 6 межа проходить в південно-східному напрямку по подвір`ю -5,71 м. Від 19 до 6 межа проходить в південно-західному напрямку по існуючій огорожі - 10,72 м. Від 6 до 7 межа проходить в південно-західному напрямку по існуючій огорожі - 11,41 м. Від 7 до 9 межа проходить в північно-західному напрямку по існуючій огорожі - 14,82 м. Від 9 до 1 межа проходить в північно-східному напрямку по існуючій огорожі - 48,59 м.

Виділено у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 275 кв м (на плані № 3 межі синім кольором). Земельна ділянка площею 275 кв м з урахуванням забудови власної частини житлового будинку та господарських будівель на місцевості розташована в межах лінійних промірів між поворотними точками: Від 2 до 5 межа проходить в південно-східному напрямку по існуючій огорожі - 10,98 м. Від 5 до 6 межа проходить в південно-західному напрямку по поіснуючій огорожі - 37,32 м. Від 6 до 21 межа проходить в північно-західному напрямку по подвір`ю - 5,71 м. Від 21 до 20 межа проходить в південно-західному напрямку позовнішнім стінам гаража «З» та сарая «И» - 5,17 м. Від 20 до 19 межа проходить в північно-західному напрямку по зовнішній стіні сарая «И» - 3,23 м. Від 19 до 18 межа проходить в північно-східному напрямку по зовнішнім стінам гаража «З» та сарая «И» - 8,25 м. Від 18 до 16 межа проходить в північно-східному напрямку по подвір`ю - 7,81 м. Від 16 до 15 межа проходить в південно-східному внішній стіні прибудови «аі» - 4,4 м. Від 15 до 14 межа проходить в північно-східному напрямку по зовнішній стіні прибудови «а1», житлового будинку «А» - 9,15 м. На даній земельній ділянці встановлено земельний сервітут шириною 1 м, площею 15 кв м (на плані № 3 виноска № 2) для обслуговування співвласнику житлового будинку ОСОБА_1 . Від 14 до 11 межа проходить в північно-західному напрямку по середині спільної стіни між приміщеннями 1-2 та 3-2, 2-3 та 3-2, 2-3 та 3-3 - 7,32 м. Від 11 до 10 межа проходить в північно-східному середині спільної стіни між приміщеннями 2-2 та 3-3 - 4,51 м. Від 10 до 25 межа проходить в південно-східному зовнішній стіні житлового будинку «А» - 1,5 м. Від 25 до 24 межа проходить в північно-східному зовнішній стіні прибудови «а2» - 3,31 м. Від 24 до 2 межа проходить в північно-західному подвір`ю - 10,77 м. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 29 928,86 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення з неї 21 606 грн компенсації за різницю в ідеальних частках будинку; в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою та в частині стягнення з неї судових витрат у сумі 29 928,8 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким провести поділ (виділ) в натурі спірного будинку відповідно до варіанту № 3 висновку експерта без стягнення з неї компенсації; відмовити у задоволенні вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою та зменшити розмір судових витрат до 15 439, 03 грн відповідно до частини задоволених позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає, що суд неправильно встановив, що на час переходу права власності на житловий будинок до господарських будівель входили гараж та сарай. Згідно технічного паспорта на будинок станом на 12.12.1988, будинок складався з трьох квартир, під житловим будинком погріб, самовільно збудований будинок - времянка та надвірних споруд: Б-Д сараї, Ж-навісу; Г-погребу; В - туалету, огорожі та відмостки. У даному технічному паспорті гараж відсутній. Гараж «З» та сарай «И» збудовані у 1991 році після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не входили до складу спадщини. У 1988 році її чоловік звертався до Фастівської міської ради з заявою про надання дозволу на будівництво сараю та гаражу та рішенням № 200 від 12.10.1988 надано дозвіл на побудову. Оскільки ці споруди побудовані за власні кошти, вона користуються ними то вони є її особистою власністю, тому вартість цих об`єктів не повинна враховуватись при розрахунку вартості часток. Оскільки гараж та сарай побудований за власні кошти стягнення з неї компенсації є неправомірним.

При визначенні порядку користування земельною ділянкою судом не враховано, що первинний розмір земельної ділянки складав 1478 кв м. Земельна ділянка площею 600 кв м відрізалася та закріплювалася за будинком АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_5 , яка за рішенням виконкому Фастівської міської ради оформила технічну документацію на самовільно побудований будинок по АДРЕСА_3 , закріпивши за домоволодінням земельну ділянку площею 600 кв м враховуючи під`їзд до будинку. Згодом цей будинок перейшов у власність ОСОБА_1 . При оформленні ОСОБА_1 права власності на цю земельну ділянку її розмір збільшено до 0,066 га.

Земельна ділянка площею 0,0327 га, яку приватизував її чоловік ОСОБА_3 , та яка надалі нею успадкована відповідає частці у праві власності. Рішення Фастівської міської ради не скасоване, а держаний акт на право власності на земельну ділянку є чинним. Суд не звернув уваги, що на звороті акта про встановлення в натурі та погодження зовнішніх меж земельної ділянки є абрис земельної ділянки. Даний факт вказує на те, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою. Крім того, при ухваленні рішенні судом невірно визначено стягнення судових витрат, оскільки не зазначено з чого складаються такі витрати.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.1979 згідно договору дарування ОСОБА_7 прийняла в дар 1/12 частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

21.02.1998 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 набув право на майно спадкодавця зазначеного в заповіті, а саме 9/24 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно вказаного свідоцтва жилий будинок розміщений на земельній ділянці площею 1 478 кв м, площа будинку становить 53.5 кв м, літній душ, уборна, гараж, сарай, погреб, забор, забор, відмостка.

03.06.2013 на підставі договору дарування ОСОБА_1 прийняла в дар 11/24 частини житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно даного договору до прилеглих господарських будівель і споруд згідно технічного паспорту, виготовленого 22.12.2009 КП КОР «Фастівське міжміське бюро технічної інвентаризації» відносяться житловий будинок, частина якого відчужується за цим договором, та господарські будівлі та споруди: погріб під частиною будівлі а-під, погріб з шийкою Г, прибудову а, прибудову а1, прибудову а2, гараж З, сарай И, вимощення 1, вимощення 11, ганок а3, козирок а4, козирок а5, огорожу № 1, огорожу № 2 колонку питну № 3, яму вигрібну № 4, трубопровід № 5.

Житловий будинок з прилеглими господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю сторін. Частка ОСОБА_1 складає 13/24, а частка ОСОБА_2 - 9/24 та ці частки за сторонами зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

У справі призначалося декілька судових експертиз для вирішення питання поділу будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Суд першої інстанції провів поділ будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами відповідно до варіанту № 3 висновку експерта № 9362 судової інженерно-технічної експертизи Незалежного інституту судових експертиз від 26.09.2019 (а.с. 169-218 т. 1), з урахуванням висновку додаткової судової інженерно-технічної експертизи № 9362 від 01.04.2020 (а.с. 43-64 т. 2). Відповідно до висновку експерта після поділу будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами відповідно до варіанту № 3 частки складатимуть: ОСОБА_1 - 14/25, ОСОБА_2 - 11/25.

Апелянт погоджується з поділом будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами відповідно до варіанту № 3 висновку експерта, а відтак рішення суду в цій частині не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при поділі будинку з неї стягнуто компенсацію за різницю в ідеальних частках, проте у цю компенсацію ввійшла вартість гаража «З» та сараю «И», які збудовані у 1991 році після смерті матері ОСОБА_4 , не входили до складу спадщини та збудовані за власні кошти.

Колегія суддів вважає такі доводи обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.02.1998 ОСОБА_3 набув право власності на 9/24 спірного будинку у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Іншим спадкоємцем була ОСОБА_8 , яка успадкувала 13/24 цього будинку (а.с. 28 т.1). У цьому свідоцтві міститься опис успадкованого майна: жилий будинок житловою площею 53,5 кв м, літній душ, уборна, гараж, сарай, погріб, забор, забор, відмостка.

Надалі право власності після смерті ОСОБА_8 на 11/24 частини спірного будинку з врахуванням самовільно збільшеної житлової площі приміщення 1-2, площею 10,2 кв м у порядку спадкування визнано на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2010 за ОСОБА_9 (а.с. 135 т. 1).

Надалі цю частину будинку ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 03.06.2013 (а.с. 18 т. 1).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2013 встановлено факт помилки у документах щодо розміру частки ОСОБА_8 та вказано, що правильною слід вважати частку 13/24, а не 11/24.

Відповідачка ОСОБА_2 успадкувала 9/24 спірного будинку після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.02.2017.

Відповідно до рішення Виконкому Фастівської міської ради народних депутатів від 12.10.1988 на підставі заяви ОСОБА_3 останньому надано дозвіл на будівництво сараю розміром 3,50 -3,30 м і гаража розміром 3,30 - 3 м по АДРЕСА_1 (а.с. 101 т.1).

На плані, виготовленому для будівництва цього сараю та гаража вказано місце будівництва цих споруд, а також споруди, які підлягають знесенню.

У розписці від 16.09.1988 ОСОБА_1 вказує на те, що не має претензій щодо переносу сараю та не матиме претензій до жильців будинку щодо спільного проходу і проїзду (а.с. 102 т. 1).

У технічному паспорті, складеному станом на 12.12.1988 такі господарські споруди як сарай розміром 3,50 -3,30 м та гараж розміром 3,30 - 3 м відсутні.

Відповідачка стверджує, що після будівництва сараю та гаража ними користувалися вона та її чоловік ОСОБА_3 , оскільки вони побудовані за їх власні кошти, та інші співвласники будинку щодо використання цих споруд будь - яких претензій не мали.

Суд не звернув уваги на те, що такі доводи відповідачки є послідовними, підтверджуються рішенням Виконкому Фастівської міської ради народних депутатів від 12.10.1988, планом, виготовленим для будівництва сараю та гаража та технічним паспортом.

Позивачкою такі докази не спростовані.

У висновку експерта зазначені споруди включено у поділ як такі, що належать до єдиного будинковолодіння сторін: сарай «И» вартістю 7 175 грн та гараж «З» вартістю 33 737 грн.

Відповідачка не наполягає на виключенні цих будівель із загального поділу та просить залишити рішення суду в частині поділу будинку разом з господарськими будівлями за варіантом поділу № 3, виключивши при цьому стягнення з неї компенсації у сумі 21 606 грн.

Оскільки за обставинами справи встановлено, що сарай «И» та гараж «З», які на час розгляду справи мають загальну вартість 40 912 грн, побудовані на підставі дозволу, наданого чоловіку відповідачки ОСОБА_3 та за їх власні кошти, та ні позивачка, ні особи, від яких до неї перейшло право власності на 13/24 частин спірного будинку, не приймали участь у будівництві цих господарських споруд та у їх утриманні, право спільної власності на ці споруди у сторін не виникало, а тому стягнення з відповідачки компенсації у сумі 21 606 грн як різниці ідеальної частки не відповідає таким засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

За вказаних умов саме по собі включення сараю «И» та гаража «З» у загальну частку, яка підлягає поділу між сторонами не веде до перерозподілу часток, оскільки відповідач погоджується з таким поділом, а відтак вважається, що в цій частині спір врегульовується шляхом досягнення угоди та поступок з боку відповідачки.

Відтак рішення суду в частині стягнення компенсації з відповідачки у сумі 21 606 грн підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про поділ будинку разом з господарськими будівлями по варіанту № 3 експертизи без стягнення компенсації.

Відповідно до висновку експерта № 9362 судової інженерно-технічної експертизи Незалежного інституту судових експертиз від 26.09.2019 при поділі будинку з прилеглими господарськими будівлями та спорудами відповідно до варіанту № 3 частки сторін зміняться, а саме у позивачки з 13/24 на 14/25, у відповідачки - з 9/24 на 11/25.

Оскільки внаслідок виділу співвласникам у натурі частки із спільної часткової власності право спільної часткової власності на це майно припиняється та сторони набувають право власності на виділене майно, суд припинивши право спільної часткової власності мав зазначити розмір їх часток, які утворилися внаслідок такого поділу, а не визнавати право власності за позивачкою на 14/25 частини спірного будинку.

Відтак у цій частині резолютивна частина рішення викладена некоректно, оскільки питання про визнання права власності за позивачкою на частину будинку не було предметом спору та судом не розглядалося. Навпаки від підтвердженого правовстановлюючими документами права власності на частину будинку позивачка і ставила питання про його поділ в натурі відповідно до належної їй частки.

Встановлюючи порядок користування земельною ділянкою та виділяючи у користування позивачки земельну ділянку площею 459 кв м суд виходив з того, що порядок користування земельною ділянкою між сторонами не встановлено та відповідно до ідеальних часток у праві власності на будинок ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 459 кв м, а ОСОБА_2 - земельна ділянка площею 275 кв м.

Разом з тим, відповідно до рішення Фастівської міської ради Київської області від 17.10.2012 затверджено технічну документацію на передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0327 га, виготовлено кадастровий план цієї земельної ділянки, а при приватизації цієї земельної ділянки складено акт про встановлення в натурі та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, який, у тому числі, підписаний і ОСОБА_1 та який містить абрис земельної ділянки.

Надалі ця земельна ділянка перейшла у власність відповідачки відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 02.02.2017.

Ні рішення Фастівської міської ради Київської області від 17.10.2012, ні Державний акт на право власності на землю, який видавався ОСОБА_3 , ні свідоцтво про право на спадщину, яке видано відповідачці після його смерті недійсними не визнавалися, не скасовувалися та є чинними.

Відтак встановлення порядку користування земельної ділянкою, відповідно до якого відповідачці надається право користування земельною ділянкою площею 275 кв м, а не всією належною їй на праві власності земельною ділянкою площею 327 кв м суперечить ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

На час переходу права власності на частину будинку до ОСОБА_3 перейшло право користування земельною ділянкою відповідно до його частки у праві спільної часткової власності.

Проте подальша передача йому земельної ділянки у власність свідчить про визначення як розміру такої земельної ділянки, так і її розміщення (абрис, межі).

Відтак саме по собі посилання суду на застосування ст. 120 ЗК України до спірних правовідносин не може скасувати правовстановлюючі документи на земельну ділянку розміром 0,0327 га, яка належить відповідачці на праві власності, а тому рішення суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові в цій частині.

У зв`язку із скасуванням рішення суду в частині стягнення грошової компенсації та встановлення порядку користування земельною ділянкою та ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог судові витрати підлягають перерозподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Загальний розмір судового збору, сплаченого позивачкою при розгляді справи у суді першої інстанції складає 5 153,26 грн (а.с. 1, 2, 5, 130 т. 1, 147 т.2).

Розмір витрат на проведення судової експертизи, які оплачені позивачкою складає 26 109 грн (а.с. 160,161 т.2).

Оскільки позов задоволено в частині поділу будинку, а у задоволенні вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 50 % понесених нею судових витрат, а саме 15 631,13 грн (5 153,26+26 109 = 31 262,26:2).

Відповідачкою за подачу апеляційної скарги сплачено 5 245,97 грн. За наслідками апеляційного розгляду рішення суду в частині поділу будинку не скасовується, але скасовується в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою та стягнення компенсації, то із позивачки на користь відповідачки підлягає стягненню 50 % судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги, а саме 2 622,99 грн.

Відтак з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 13 008,14 грн (15 631,13 - 2 622,99) судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 14/25 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в частині стягнення грошової компенсації, в частині виділення ОСОБА_1 земельної ділянки та встановлення порядку користування земельною ділянкою скасувати та в цій частині позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

У зв`язку з чим викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Провести поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 3 висновку експерта № 9362 судової інженерно-технічної експертизи Незалежного інституту судових експертиз від 26.09.2019, з урахуванням висновку додаткової судової інженерно-технічної експертизи № 9490 від 01.04.2020.

Виділити ОСОБА_1 в натурі приміщення житлового будинку згідно технічного паспорту: 1-7 кухня площею 6,8 кв м; 1-8 житлова площею 10,6 кв м; 1-9 житлова площею 11,0 кв м; 2-7 кухня площею 9,8 кв м; 2-8 житлова площею 11,6 к м; 2-9 житлова площею 7,1 кв м, І коридор площею 6,6 кв м, разом: площа 63,5 кв м. Надвірні будівлі та споруди: погріб під частиною будівлі «під_а», козирок «а4», огорожа «№ 1».

Виділити ОСОБА_2 приміщення житлового будинку згідно технічного паспорту: кухня площею 13,3 м кв, 3-2 житлова площею 15,4 м кв, житлова 3-3 площею 9,0 м кв, разом площа 37,7 кв м. Надвірні будівлі та споруди: погріб з шийкою «Г», гараж «3», сарай «И», ганок «а3», козирок «а5», вимощення «І», вимощення «ІІ», огорожа «№ 2», колонка питна «№ 3», яма вигрібна «№ 4», трубопровід «№ 5».

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 13/24 частин та ОСОБА_2 на 9/24 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Встановити, що частка ОСОБА_1 внаслідок поділу складає 14/25 частини будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 з господарськими спорудами.

Встановити, що частка ОСОБА_2 складає 11/25 частини будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 з господарськими спорудами.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 008,14 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 31.05.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук