Справа № 136/794/14-ц
Провадження № 22-ц/801/110/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Голоти Л.О., Сопруна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року, ухвалене під головуванням судді Кривенко Д.Т., дата складення повного тексту якого не зазначена

в справі №136/794/14-ц

за заявою прокурора Липовецького району Вінницької області (заявник) в інтересах Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області

за участі відділу Держземагенства у Липовецькому районі Головного управління Держземагенства у Вінницькій області Державного комітету України із земельних ресурсів (заінтересована особа)

про визнання спадщини відумерлою, -

встановив:

Прокурор Липовецького району Вінницької області звернувся до Липовецького районного суду в інтересах Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області із заявою про визнання спадщини відумерлою. Заява обґрунтована тим, що в результаті проведеної прокуратурою Липовецького району перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів щодо земельного законодавства на території Росошанської сільської ради Липовецького району було встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Росоша, Липовецького району, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,2317 га, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №427410, що розташована на території Росошанської сільської ради Липовецького району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Оскільки ОСОБА_2 особистого розпорядження на випадок своєї смерті не зробила, спадщина відкрилась за законом. Проте у визначений законом строк для прийняття спадщини, спадкоємцями за законом спадщина не була прийнята.

А тому враховуючи, що з часу смерті ОСОБА_2 належна їй земельна ділянка перебуває у користуванні різних суб`єктів господарської діяльності без законних підстав, що створює перешкоди у реалізації державної політики у сфері земельних правовідносин, правового статусу місцевого самоврядування, та призводить до збитків, які виражаються у недоотриманні грошових коштів за користування земельними ділянками органами місцевого самоврядування, прокурор просив суд визнати вищевказане спадкове майно відумерлим.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року заяву задоволено. Визнано відумерлою спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, розміром 3,2317 га, нормативна грошова оцінка 69 593,02 гривень, та належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД №427410, виданого Липовецькою райдержадміністрацією Вінницької області 10.04.2008 року, на підставі розпорядження №18 Липовецької райдержадміністрації від 23.01.2008 року, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та передати її територіальній громаді с.Росоша Липовецького району Вінницької області.

Не погодившись із судовим рішенням, особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що ним вирішено про її права та інтереси - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просила його скасувати та ухвали нове про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що після смерті ОСОБА_2 , яка є бабцею апелянта, остання прийняла спадщину на підставі статті 1268 ЦК України, оскільки є єдиним спадкоємцем за законом, однак ухвалюючи рішення суд належним чином не перевірив наявність спадкоємців, а тому дійшов помилкового висновку.

Заступником керівника Немирівської місцевої прокуратури подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 .

Апелянт ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах викладених в ній, просила задовольнити скаргу.

Представник прокуратури Кравчук О.Л. вважає, що по справі слід врахувати рішення Липовецького районного суду Вінницької області 2019 року, яким встановлено факти, що мають значення для правильного вирішення даної цивільної справи.

Представники Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області, повідомлених в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Задовольняючи заяву про визнання спадщини відумерлою, суд першої виходив з того, що з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заведена, спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, у зв`язку із чим вимоги про визнання спадщини відумерлою підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо з таких підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 20.02.2009, після смерті якої залишилась спадщина, а саме земельна ділянка площею 3,2317 га, яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №427410, що розташована на території Росошанської сільської ради Липовецького району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року встановлено юридичний факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 була рідною матір`ю ОСОБА_3 (а.с.14-15).

Цим же судовим рішенням встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 на час відкриття спадщини в АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 була рідною матір`ю апелянта ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1-3 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до статті 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону стаття 338 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Згідно із статтями 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою (ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Аналіз зазначених норм матеріально та процесуального права дає підстави дійти висновку, що відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщину чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.

ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі в порядку окремого провадження, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій вказувала про порушення її прав, оскільки спірна земельна ділянка належала її бабці на праві власності, вона є спадкоємцем за законом і претендує оформити на неї право власності.

Особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як й інших справ окремого провадження, зокрема, є: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (пред`явлення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

На вказане, суд першої інстанції уваги не звернув, належним чином не з`ясував наявність спадкоємців, а тому дійшов передчасного висновку про визнання спірної земельної ділянки відумерлою спадщиною.

Таким чином, вирішення питання про визнання спадщини відумерлою не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки апеляційним судом встановлено спір про право, що підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення заяви без розгляду.

Апеляційний суд під час постановлення цього судового рішення враховує, що заявник не позбавлений можливості захистити свій правомірний інтерес у спосіб, що не суперечитиме вимогам процесуального законодавства, а отже, обраний ним порядок захисту не відповідає визначеним процедурам судової діяльності з відправлення правосуддя.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновок щодо застосування положень частини шостої статті 294 ЦПК України, викладений у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року у справі N 175/423/18.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 374, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року скасувати.

Заяву прокурора Липовецького району Вінницької області в інтересах Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, за участі заінтересованої особи відділу Держземагенства у Липовецькому районі Головного управління Держземагенства у Вінницькій області Державного комітету України із земельних ресурсів про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Л.О.Голота

В.В.Сопрун