Провадження №22-ц/824/7918/2021
У Х В А Л А

02 червня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 травня 2020 року в задоволенні вищевказаного позову відмовлено. Не погоджуючись з таким рішенням суду, 12.04.2021 року позивач направив апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року подана апеляційна скарга залишена без руху, апелянту наданий строк для усунення виявлених в ній недоліків - протягом десяти календарних днів з дня отримання ухвали суду, роз`яснено, що у випадку неусунення у встановлений термін виявлених судом недоліків, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та такою, що підлягає поверненню.

На виконання вимог, зазначених в ухвалі суду від 20 квітня 2021 року, апелянт засобами поштового зв`язку до апеляційного суду надіслав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, а саме клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В своєму клопотанні апелянт зазначає про те, що під час карантину Укрпошта частково змінила умови доставки, вручення поштових відправлень. Посилаючись на п. 3 розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України щодо продовження деяких процесуальних строків на строк дії карантину, зазначає, що процесуальний строк на оскарження рішення суду в даній справі має бути поновлений, оскільки вказаний строк було пропущено через обмеження, впровадженні у зв`язку із впровадженням карантину.

З наведеною позицією апеляційний суд погодитись не може з огляду на наступне:

Як вже було встановлено апеляційним судом, оскаржуване рішення було ухвалене 04 травня 2020 року, проте апеляційна скарга направлена 12.04.2021 року, тобто майже через рік після цього. При цьому доводи апелянта щодо неотримання ним жодних повідомлень від суду спростовується матеріалами справи.

Посилання апелянта на п. 3 розділу XII Прикінцевих положень ЦПК України, щодо продовження деяких процесуальних строків на строк дії карантину не можуть бути взяті судом до уваги, з огляду на те, що 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)". Відповідно до вказаного Закону, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Після закінчення таких безумовних строків суд може поновити процесуальні строки за заявою учасника справи виключно за умови посилання та належне доведення факту пропуску строку у зв`язку з дією конкретних карантинних обмежень, які безпосередньо вплинули на можливість сторони здійснення процесуальних дій. В той же час таких обставин, які обумовили неможливість подання ним апеляційної скарги до 12.04.2021 року, апелянтом наведено не було.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що твердження апелянта стосовно того, що ним було пропущено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду з поважних причин, а саме через обмеження, які були впроваджені у зв`язку з карантином є недоведеними. Апелянт є позивачем у даній справі, матеріали справи містять докази направлення судом та отримання ним повідомлень від суду, що є підтвердженням обізнаності про розгляд даної справи в суді.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року).

Практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

Рішенням від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. … Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Суд зобов`язаний прийняти і розглянути апеляційну скарги на судове рішення лише за умови дотримання скаржником вимог чинного цивільного процесуального законодавства щодо строків на апеляційне оскарження та за умови відповідності апеляційної скарги формі та змісту, як того вимагає ЦПК України. Наявність лише самої по собі апеляційної скарги не є безумовною підставою для її прийняття та відкриття апеляційного провадження.

Згідно із ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому ст.358 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що апеляційна скарга надійшла поза межами строку на апеляційне оскарження, апелянт не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦПК України відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про скасування арешту майна.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько