Справа № 638/1076/21
Провадження № 2-о/638/82/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В.В.

секретаря судового засідання - Шевченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить, встановити факт смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Луганськ, Луганської області, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є сином померлого ОСОБА_2 26.01.2020 звернувся із заявою про реєстрацію факту смерті батька до територіального органу ДРАЦС, проте йому було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних документів, встановленої законодавством України форми.

Встановлення факту смерті необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть на території, підконтрольній державній владі України.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 січня 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі.

Заявник ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи, Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення, відповідно до яких заперечень щодо встановлення факту смерті не має, просить розглянути справу за відсутністю представника.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

З наданої заявником копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01 листопада 1996 року, вбачається, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Факт смерті ОСОБА_2 відображено в наданих заявником довідці про причину смерті № 96, виданої 16.01.2021 Державною установою «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи» Луганської народної республіки, та свідоцтві про смерть, серії НОМЕР_2 , виданому 21.01.2021 Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки. Дані документи видані на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України. Суд не сприймає ці документи як допустимі докази з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на їх зміст з огляду на наступне.

Зокрема, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням.

Заявник звертався до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2 . Однак орган ДРАЦС листом від 26.01.2021 № 482/22.1-32 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих документів встановленої законодавством України формі, посилаючись на наказ Міністерства охорони здоров`я № 545 від 08.08.2006 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

Таким чином, заявник був змушений звернутися до суду в порядку ст. 317 ЦПК України для створення умов для здійснення ним майнових прав, а саме для прийняття спадку.

Відповідно до пункту 8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер в м. Луганськ від тромбофлебіту глибоких вен нижніх кінцівок, про що на тимчасово непідконтрольній українській владі територіївидані: довідка про причину смерті (до форми №106/о) № 96, видана 16.01.2021 Державною установою «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи» Луганської народної республіки та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 21.01.2021 Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі на території м. Луганська, Луганської області.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У заявника немає можливості надати лікарське свідоцтво з печатками відповідного зразка медичного закладу України для держаної реєстрації смерті, адже лікарських установ, які б діяли на території міста Луганська Луганської області та були б підконтрольні Україні, немає. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об`єктивних причин.

Суд зазначає, що для встановлення факту смерті особи необхідні обставини, що свідчать про цю подію, а також про те, що заявник позбавлений можливості зареєструвати факт смерті в інший спосіб. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина у певний час за певних обставин.

Зважаючи на правову позицію, викладену Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 15.04.2016, за змістом якої документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що матеріалів провадження достатньо для доведення факту смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Луганськ, Луганської області, та заявником підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України.

Зважаючи на те, що для заявника від встановлення факту смерті його батька в певний час залежить подальша реєстрація належним чином цього факту та отримання свідоцтва про смерть встановленої законом України форми, а також реалізація наслідків, передбачених законодавством у зв`язку зі смертю батька, заяву ОСОБА_1 в цій частині необхідно задовольнити.

Керуючись ст. 2, 4, 10, 76-80, 89, 90, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Луганськ Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Луганськ Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя В.В. Щепіхіна