Єдиний унікальний номер: 378/30/21
Провадження № 2/378/66/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретарів: Гончарук Ю.С., Соколової О. А., Яременко І. Ю.,

представника позивача Чернявської В. П. ,

представника ПрАТ «ВФ Україна» Коцар О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТАУЕР» до Головного управління Держгеокадастру у Київській обасті, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області, третя особа на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Теуту Євгенія Павлівна, про скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом (т. 1а. с. 139-150), поданому в редакції після усунення недоліків за ухвалою суду звернулося ТОВ «УКРТАУЕР» (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 11 А) до Головного управління Держгеокадастру у Київській обасті (03115, м. Київ вул. Серпова, 3/14), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) третя особа на стороні позивача ПАТ «ВФ Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15), Ставищенська РДА Київської області (09400 смт. Ставище, вул. Цимбала Сергія, 35/1, третя особа на стороні відповідача, Приватний нотаріус Теуту Євгенія Павлівна (02140, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 6), обгрунтовуючи позов наступним.

У Ставищенському районному суді перебуває на розгляді цивільна справа №378/1300/19 (провадження №2/378/357/19) за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «ВФ Україна» та ТОВ «УКРТАУЕР» про усунення перешкоди в користуванні нерухомим майном та відшкодування шкоди, з посиланням на те, що 02.12.2017 вона ( ОСОБА_2 ) на підставі договору купівлі-продажу набула у власність земельну ділянку, кадастровий номер :04:002:0007, площею 0,06 га і на вказаній земельній ділянці без належних правових підстав знаходиться телекомунікаційне майно та металевий контейнер з обладнанням мобільного радіотелефонного та радіорелейного зв`язку, що належить ПрАТ «ВФ Україна».

Під час розгляду вказаної справи встановлені певні юридичні факти та обставини, які стали підставою звернення до суду з цією позовною заявою.

ТОВ "лайфселл" (колишня назва ТОВ "Астеліт") звернулося до Ставищенської РДА з клопотанням про розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,0100 га для будівництва ретранслятора мобільного зв`язку на території Сніжківської сільської ради, на що отримано дозвіл від 18 лютого 2005 року за №66/06-28.

В подальшому ПП «Кадастр» на підставі Договору № 5 від 29.11.2004 було розроблено проект із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку ТОВ «Астеліт» для розміщення ретранслятора мобільного зв`язку. Даний проект було погоджено за наявності повного пакету усіх необхідних документів та затверджений розпорядженням Ставищенської РДА від 24 березня 2005 року №113.

29 жовтня 2008 року між ТОВ "лайфселл" (колишня назва ТОВ "Астеліт") та Ставищенською РДА було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки загальною площею 0,0100 га зі строком дії 5 років з умовами використання земельної ділянки для розміщення та обслуговування ретранслятора мобільного зв`язку. Затвердженим проектом землеустрою було змінено цільове призначення земельної ділянки (зв`язку і телекомунікацій) і відповідно не могло перейти в розпорядження Держземагенства.

Після закінчення строку дії Договору не було письмових заперечень зі сторони Орендодавця щодо продовження дії Договору, тому відповідно до умов Договору, він був пролонгований на той самий строк і на тих самих умовах (ч.б ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Земельна ділянка, яка вже перебувала в оренді ТОВ «лайфселл», на якій вже було побудовано вежу (висотою 50 метрів) та яка мала вже змінене цільове призначення землі, а саме землі зв`язку, помилково перейшла до іншого розпорядника землі. Головним Управлінням Держземагентства у Київський області неправомірно на підставі наказу від 28.10.2014 №10-8734/15-14-сг затверджено проект землеустрою, надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,600 га (кадастровий номер :04:002:0007) для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Сніжківської сільської ради. На вказану земельну ділянку 07.11.2014 ОСОБА_3 реєстраційною службою Ставищенського районного управління Київської області було видано Свідоцтво пpo право власності на нерухоме майно №29153337.

16.03.2016 ТОВ «УТ» на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ТОВ "лайфселл" придбав вищевказану споруду електрозв`язку - вежу разом з лініями електропередач до неї.

02.12.2017 зазначену земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного із власницею - ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Теуту С.П. за №932 від 02.12.2017 року.

В рамках цивільної справи ЄУН 378/1300/19, провадження №2/378/357/19, за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ВФ Україна» та ТОВ «УКРТАУЕР» було проведено комплексну судову земельно-технічну експертизу, за висновком якої земельна ділянка площею 0,0100 га, яка була передана в оренду ТОВ "Астеліт" (тепер - ТОВ "лайфселл") за договором оренди земельної ділянки від 29.20.2008, знаходиться повністю (на 100%) в межах земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером :04:002:0007.

Вищевказаний проект землеустрою затверджений наказом Головного Управління Держземагентства у Київський області від 28.10.2014, на підставі якого земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_3 , а потім продана ОСОБА_2 містить ряд суттєвих порушень, його не було погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Позивач просить (т. 1а. с. 139-150):

- скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Київській області №10-8734/15-14-ст від 28.10.2014р. «про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», площею 0,6000 гектара, кадастровий номер :04:002:0007, для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області;

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 02.12.2017, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Теуту С.П.;

- скасувати рішення вказаного приватного нотаріуса про державну реєстрацію за ОСОБА_2 прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 23702955 від 02.12.2017 року 12:58:21 щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку;

- визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку, розташовану на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області), індексний №29153337, що видане громадянці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційною службою Ставищенського районного управління юстиції Київської області;

- скасувати державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки, яка була проведена 15.10.2014р. відділом Держземагенства у Ставищенському районі Київської області,

- стягнути з відповідачів на користь ТОВ «Укртауер» судові витрати по справі в сумі 11350 грн.

Ухвалою суду від 03.03.2021 було відкрито провадження по даній справі, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивавача Білоцерківську РДА Київської області та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 178-179).

Ухвалою суду від 28.04.2021 за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду (т.2 а.с. 16).

Ухвалою суду від 26.05.2021 в задоволенні клопотання представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Київській області про відкладення розгляду справи та поновлення строків на подання відзиву (т. 2 а.с. 38) відмовлено ( т. 2 а. с. 73 - 74).

Представник позивача ТОВ «УКРТАУЕР»Чернявська В. П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позові, додатково суду пояснила, що після купівлі позивачем вежі у ТОВ «лайфселл» ТОВ «УКРТАУЕР» не змогло укласти трьохсторонньої угоди по заміні сторони - орендаря по договору оренди земельної ділянки від 29.10.2008, укладеному між Ставищенською РДА та ТОВ «Астеліт» (після перейменування «лайфселл»), оскільки вказана РДА не змогла зареєструвати право користування ТОВ «Астеліт» на підставі договору оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, через відмову реєстраційного органу у зв`язку з тим, що у вказаному реєстрі вже було зареєстровано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 і було виявлено накладення орендованої земельної ділянки на земельну ділянку останньої. Тому ТОВ «Лайфселл" продовжувало як орендар сплачувати постійно орендну плату Ставищенській РДА і після продажу вказаної вежі позивачу, а ТОВ «Укртауер» компенсувало вказану орендну плату товариству «Лайфселл". Придбана позивачем вежа по даний час розміщена на спірній земельній ділянці, функціонує, проте новий власник земельної ділянки постійно погрожує демонтувати вежу, звернулась з відповідним позовом до суду про усунення перешкоди в користуванні нерухомим майном та відшкодування шкоди.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи вказане управління повідомлене належним чином (т. 2 а.с. 30, 86), 05.05.2021 від вказаного відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та поновлення строків на подання відзиву (т. 2 а.с. 38), в задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 26.05.2021 (т. 2 а. с. 73 - 74).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (т. 2 а.с. 19, 82), направила до суду відзив (т. 2 а.с. 4-6, 31-35), яким позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що у відповідності до положень договору оренди земельної ділянки від 29.10.2008 року та законодавства, чинного на момент спливу строку його чинності, передбачалася певна процедура його пролонгації, що обов`язково мала містити лист з повідомлення орендаря - ТОВ «Астеліт» та завершитися укладенням додаткової угоди про поновлення терміну його дії. Натомість, відсутні докази того, що лист-повідомлення орендодавця про поновлення терміну вказаного договору був направлений орендарю за час існування такого договору; твердження про поновлення договору оренди не підтверджуються відповідними додатковими угодами до нього; з 16.03.2016 внаслідок продажу майна (вежі) ТОВ «лайфселл» фактично припинило користування земельною ділянкою, що була об`єктом вказаного договору оренди, (при цьому вежа не зареєстрована як нерухоме майно, що унеможливлює автоматичний перехід прав на землю під нею в порядку ст. 120 ЗК України. ТОВ «лайфселл» на час набуття права власності 02.12.2017 року нею ( ОСОБА_2 ) на земельну ділянку не мало права оренди на земельну ділянку, що була предметом договору оренди землі від 29.10.2008 року, як через закінчення терміну його дії 29.10.2013 року, так і через відсутність державної реєстрації відповідного права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що значиться у договору купівлі-продажу від 02.12.2017р. Водночас в позовній заяві не визначено, яке саме право позивача на земельну ділянку порушено. Позивач не має та ніколи не мав жодного права на спірну земельну ділянку. Головне управління Держгеокадастру у Київській області є єдиною особою, що від імені держави теоретично мало б право звертатися із цим позовом. Водночас, вказане Управління визначено Відповідачем за цим позовом. Крім того, ОСОБА_2 просить застосувати строк позовної давності, оскільки «законний інтерес» позивача щодо використання спірної земельної ділянки виник у зв`язку із придбанням у власність майна - металевої вежі електрозв`язку за договором від 16.03.2016 року. Отже, саме із цього моменту Позивач міг та повинен був забезпечити правові підстави для користування відповідною земельною ділянкою, що знаходиться у місцезнаходженні її земельної ділянки. З 16.03.2016 року і до моменту звернення із цим позовом - 18.01.2021 року пройшло 4 роки та 2 місяці. Із моменту набуття нею ( ОСОБА_2 ) права власності на земельну ділянку, яке оспорюється позивачем, та його державної реєстрації 02.12.2017 року до моменту звернення із цим позовом - пройшло 3 роки та 1 місяць. Отже, строк позовної давності за позовною заявою позивача є таким, що сплив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком за зареєстрованим місцем проживання (т. 1 а. с. 173, т. 2 а.с. 20, 41) та розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (т. 2 а. с. 23, 87), відзив на позов не надсилала.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округуТеуту Є. П. в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком за місцем реєстрації (т. 2 а.с. 70).

Представник третьої особи Білоцерківської РДА Київської області в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи вказана РДА належним чином повідомлена шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком (т. 2 а.с. 85).

Представник третьої особи ПрАТ «ВФ Україна» Коцар О. С. в судовому засіданні просила позов ТОВ «Укртауер» задовольнити, підтвердила обставини, викладені в позові, суду пояснила, що належні ПрАТ "ВФ Україна" телекомунікаційне майно встановлене на вежі позивача та металевий контейнер з обладнанням, розташований на фундаменті біля вежі на земельній ділянці, якою позивач користується на правах оренди відповідно до договору оренди від 29 жовтня 2008 року, укладеному між Ставищенською РДА та ТОВ "лайфселл" (колишня назва ТОВ "Астеліт"), у якого позивач купив вежу в 2016 році. Представник вказаної третьої особи подала до суду відзив на позовну заяву 22.03.2021(т. 1 а.с. 205-211) та 12.05.2021 заперечення на відповідь на відзив (т. 2 а. с. 42 - 47), в яких заперечуючи щодо заяви ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, вказала, що сама відповідачка зазначила про звернення нею у жовтні 2019 року із позовом до ПрАТ «Україна» і позивача у справі №378/1300/19, відповідачка ОСОБА_3 у січні 2019 р. зверталась з листом про укладення договору сервітуту, з чого вбачається, що про порушення чи існування інтересів третіх осіб зацікавлена особа могла дізнатися не раніше січня 2019р. Заперечуючи щодо твердження ОСОБА_2 про неукладення додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі від 29.10.2008 р., представник Коцар О. С. вказала, що пунктом 3.3 даного договору передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку Договору, то, за відсутності письмових заперечень Орендодавця (які здійснюються у формі надісланого Орендарю листа - повідомлення) протягом одного місяця після закінчення строку Договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим Договором. Відповідачем не надано доказів існування таких заперечень орендодавця.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача Чернявської В. П. , представника ПрАТ «ВФ Україна» Коцар О. С., вивчивши доводи, наведені відповідачкою ОСОБА_2 у відзиві, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Ставищенська РДА Київської області листом від 18.02.05 № 66/06-28 за результатами розгляду клопотання ТОВ "Астеліт" про надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва ретранслятора мобільного зв`язку на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району надала згоду на розробку проекту відведення вказаному товариству земельної ділянки загальною площею 0,01 га, що підтверджується копією вказаного листа (т. 1 а. с.15).

Приватним підприємством «Кадастр» було розробено Проект із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку ТОВ «Астеліт» для розміщення ретранслятора мобільного зв`язку в межах Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області (т. 1 а. с.16-25). Вказаний Проект містить наступні погоджувальні акти, висновки: акт вибору та обстеження земельної ділянки від 12.11.2004 року (а. с. 16-17), акт встановлення на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки від 15.12.2004 року (а. с. 18), висновок Ставищенського районного відділу земельних ресурсів від 06.12.2004 року за №4732 (а. с. 19), висновок відділу містобудування Ставищенської РДА архітектури та житлово-коммунального господарства від 24.12.2004 року №231 (а. с. 20), висновок Ставищенської районної санітарно-епідемологічної станції від 06.12.2004 року №1142 (а. с. 21), висновок Державного управління екології та природних ресурсів в Київської області за №06-13/9920 (а. с. 22), висновок Державної землевпорядної експертизи від 10.02.2005 року за №21-12 (а. с. 23-24), технічне завдання 4831 від 29.12.2004 p. (т. 1 а. с. 117), умови відведення земельної ділянки №17 від 18.02.2005р. (т. 1 а. с. 118).

Розпорядженням Ставищенської РДА від 24 березня 2005 року № 113 затверджено вищевказаний проект із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку ТОВ «Астеліт» для розміщення ретранслятора мобільного зв`язку в межах Сніжківської сільської ради, та вирішено передати зазначену земельну ділянку загальною площею 0,01 га в довгострокову оренду терміном на 5 років ТОВ «Астеліт» для розміщення ретранслятора мобільного зв`язку на території вказаної сільської ради з встановленням розміру орендної плати в сумі 1404 грн. 60 коп. (т. 1а. с. 25-26).

29 жовтня 2008 року між ТОВ "Астеліт" та Ставищенською РДА було укладено договір оренди земельної ділянки (надалі договір оренди) загальною площею 0,0100 га, розташованої на території Сніжківської сільської ради (а. с. 27-30), відповідно до п. 1 якого Орендар приймає в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, зі строком дії 5 років (п. 3.1) із встановленням річної орендної плати в сумі 500 грн. (п. 4.2) з умовами використання земельної ділянки - для розміщення та обслуговування ретранслятора мобільного зв`язку (п. 5.1), що підтверджується копією вказаного договору (т. 1 а.с. 27-30).

Цей договір зареєстрований у Ставищенському районному відділі N 23 Київської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за номером №23 від 29.10.2008 р.

Пунктом 3.3 вказаного Договору оренди передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку Договору, то, за відсутності письмових заперечень Орендодавця (які здійснюються у формі надісланого Орендарю листа - повідомлення) протягом одного місяця після закінчення строку Договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 11.5 Договору оренди земельної ділянки від 29.10.2008 року - перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для розірвання Договору (а. с. 27-30).

Частиною 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" також передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 414 ЦК України перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не впливає на обсяг права власника будівлі (споруди) щодо користування земельною ділянкою.

Позивач, обґрунтовуючи позов зазначає, що після закінчення строку дії вищевказаного Договору не було письмових заперечень зі сторони Орендодавця щодо продовження дії Договору, тому, відповідно до умов Договору, він був пролонгований на той самий строк і на тих самих умовах (ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

Обгрунтовуючи позов, позивач ТОВ «Укртауер» також зазначає, що в договорі було допущено технічну помилку, щодо цільового призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, оскільки затвердженим проектом землеустрою було змінено цільове призначення земельної ділянки, що підтверджується технічним завданням проекту землеустрою №4831 від 29.12.2004р., в п.8 якого зазначено (УКЦВЗ) - землі комерційного призначення (3.4) та умовами відведення земельної ділянки № 17 від 18.02.2005 р., в яких зазначено код цільового використання згідно (УКЦВЗ) - 3.2.9. (Зв`язку і телекомунікацій) (т. 1, а. с. 117, 118). Враховуючи вищевикладене цільове призначення орендованої земельної ділянки ТОВ "лайфселл" (колишня назва ТОВ "Астеліт") фактично було змінено на - 3.2.9. (Зв`язку і телекомунікацій) і відповідно не могло перейти в розпорядження Держземагенства.

З копій декларації про початок будівельних робіт (а. с. 69-71) та декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 14.08.2013 року встановлено, що ТОВ "Астеліт" в період з 21.06.2013 по 24.07.2013 на орендованій земельній ділянці було побудовано (розміщено) базову станцію К19010 (надалі вежа) (опис об`єкта: несучі конструкції - Металева башта Н = 50 м, перелік інженерного обладнання - обладнання базової станції, антенно-фідерне обладнання) (т. 1 а. с. 72-77).

Згідно повідомлення ТОВ «лайселл» від 02.02.2016 № 312 ТОВ «Астеліт» змінило свою назву на ТОВ «лайфселл» та 2 лютого 2016 року у Єдиному Державному реєстрі зареєстровано вказане нове найменування товариства (т. 1 а. 84).

Наказом Головного Управління Держземагентства у Київський області від 28.10.2014 року №10-8734/15-14-сг було затверджено проект землеустрою та надано у власність відповідачці ОСОБА_3 (після розірвання шлюбу - ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 113)) земельну ділянку загальною площею 0,600 га (кадастровий номер :04:002:0007) для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області (т. 1 а. с. 14).

07 листопада 2014 року відповідачці ОСОБА_3 реєстраційною службою Ставищенського районного управління Київської області було видано Свідоцтво пpo право власності на нерухоме майно №29153337, яке засвідчує, що земельна ділянка загальною площею 0,06 га, кадастровий номер :04:002:0007, розташована на території Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області належить їй на праві власності (а. с. т. 1 а. с. 152) та внесено відповідний запис про право власності на вказану земельну ділянку за № 7603822 державним реєстратором реєстраційної служби Ставищенського РУЮ Совичем С. П. за ОСОБА_3 на підставі вищевказаного свідоцтва, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав (т. 1 а.с. 153-154, 155-156).

Відповідно до договору купівлі-продажу і додатку до нього 16 березня 2016 року ТОВ «Лайфселл» продало, а ТОВ «Укртауер» придбало (купило) вищевказану вишку з ЛЕП - КІ9010 , розташовану в с. Сніжки Ставищенського району споруду електрозв`язку - вежу разом з лініями електропередач до неї, яка розміщена за адресою: Київська область, Ставищенський район, село Сніжки (т. 1 а. с. 35-36, 37).

Згідно п. 1.1 даного договору Продавець продає а покупець купує і сплачує відповідну загальну ціну продажу майна, визначену цим договором, рухоме телекомунікаційне майно разом з лініями електропередач до нього, відповідно до Додатку №1 до договору який є його невід`ємною частиною. Згідно вказаного додатку - до вказаного майна, яке придбало ТОВ «Укртауер», відноситься вищевказана вишка з ЛЕП (лініями електропередач)- КІ9010.

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача Чернявська В. П. , оскільки вищевказана вишка відноситься до рухомого телекомунікаційного майна, державна реєстрація права власності на неї не здійснювалась.

02 грудня 2017 року вищезазначену земельну ділянку, кадастровий номер :04:002:0007, ОСОБА_3 було продано ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного із власницею, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Теуту С.П. за №932 від 02.12.2017 року (т. 1 а. с. 78-81). Цього ж дня до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаним приватним нотаріусом було внесено запис про право власності за новим власником ОСОБА_2 за 23702955 на підставі вказаного договору, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 82-83).

Відповідно до копії висновку №СЕ-1201-1-1160.20 від 09.09.2020 (а. с. 65-68), складеного за результатами судової земельно-технічної експертизи, проведеної на підставі ухвали Ставищенського районного суду від 20.12.2019 по справі ЄУН 378/1300/19, провадження №2/378/357/19 (т. 1а. с. 38- 67), в результаті зіставлення в одній системі координат меж земельної ділянки площею 0,01 га, яка є об`єктом оренди Договору оренди земельної ділянки від 29.10.2008 p., укладеного між ТОВ "лайфселл" (колишня назва ТОВ "Астеліт") та Ставищенською РДА Київської області, та земельної ділянки ОСОБА_2 (кадастровий номер :04:002:0007) на території Сніжківської сільської ради відповідно до правовстановлюючих документів на них та документації із землеустрою щодо них (зокрема, за наявними в них координатами поворотних точок), було виявлено їх накладення (перетин), а саме: земельна ділянка площею 0,0100 га, яка була передана в оренду ТОВ "Астеліт" (тепер - ТОВ "лайфселл") за договором оренди земельної ділянки від 29.20.2008 року, знаходиться повністю (на 100%) в межах земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером :04:002:0007, яка була відведена в 2014 році (т. 1 а. с. 67).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що на підставі вищевказаного договору оренди від 29 жовтня 2008 року ТОВ «Лайфселл" (до перейменування «Астеліт") набуло право оренди земельної ділянкизагальною площею 0,0100 га, розташованої на території Сніжківської сільської ради (т. 1 а. с. 27-30), кадастровий номер якій не присвоєний, за межами населеного пункту зі строком дії 5 років (п. 3.1) з умовами використання земельної ділянки - для розміщення та обслуговування ретранслятора мобільного зв`язку (п. 5.1) та з зазначенням у ньому (в п. 3.3) умови, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку Договору, то, за відсутності письмових заперечень Орендодавця (які здійснюються у формі надісланого Орендарю листа - повідомлення) протягом одного місяця після закінчення строку Договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені цим Договором. Цей договір в установленому законом порядку не визнано недійсним або таким, термін дії якого закінчився.

Разом з тим, вказаний договір оренди не містить умови про автоматичний перехід права Орендаря щодо оренди вищевказаної земельної ділянки при переході права власності на розміщене на ній рухоме майно - вищевказану вежу в с. Сніжки (зокрема, до позивача ТОВ «Укртауер», яке придбало (купило) її 16 березня 2016 року в ТОВ «Лайфселл»).

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача ТОВ «Укртауер», Чернявська В. П. , саме ТОВ «Лайфселл" і сплачувало постійно орендну плату Ставищенській РДА, як до продажу вказаної вежі позивачу так і після цього, а ТОВ «Укртауер» після купівлі вежі компенсувало вказану орендну плату товариству «Лайфселл". Придбана позивачем вежа по даний час розміщена на спірній земельній ділянці, функціонує.

Отже, земельна ділянка, що є предметом спору, перебуває у користуванні на правах орендиТОВ «Лайфселл" (до перейменування «Астеліт"). Саме вказане товариство в разі порушення його права на орендовану земельну ділянку має право реалізувати своє право на його захист відповідно до ст. 27 Зпакону України «Про оренду землі».

Проте, вказаною нормою не встановлено право орендаря щодо оспорювання права власності на земельну ділянку.

Так, частиною 2 ст. 27 Зпакону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.

У частині четвертій статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Аналогічні умови визначені у вищевказаному договорі оренди земельної ділянки від 29 жовтня 2008 року (т. 1 а. с. 27-30), укладеному між Ставищенською районною державною адміністрацією Київської області та ТОВ «Астеліт» (після перейменування ТОВ «лайфселл»), де в п. 11.7 сторони передбачили, що при переході права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не допускається зміна умов цього договору, крім умов щодо визначення отримувача орендної плати і порядку сплати орендарем орендної плати.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду позивач ТОВ «УКРТАУЕР» вказував на порушення вимог земельного законодавства при переданні Головним Управлінням Держземагентства у Київській області орендованої земельної ділянки у власність ОСОБА_3 при наявному договору оренди і збудованому на вказаній ділянці об`єкті, зокрема, на те, що проект землеустрою, затверджений наказом ГУ Держземагентства у Київський області від 28.10.2014 (а. с. 85-118)., на підставі якого земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_3 для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, містить ряд суттєвих порушень, а саме: всупереч п. 2 ст. 186-1 ЗК України, не зважаючи на той факт, що на вказаній земельній ділянці було розташовано вищевказану вежу, що належала ТОВ «АСТЕЛІТ», у вказаному проекті відсутнє відповідне погодження структурного підрозділу районної державної адміністрацій у сфері містобудування та архітектури; в порушення ст. 50 ЗУ «Про землеустрій» відсутній перелік обмежень у використанні земельної ділянки; акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 03.10.2014р. не відповідає Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженій Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010р. №376, оскільки в ньому відсутній список та кроки межових знаків, відсутні підписи суміжних землекористувачів; відсутній підпис представника сільської ради на листі погодження проекту землеустрою; договір на виготовлення проекту не підписано зі сторони ОСОБА_2 ; в датах послідовності документів, що містяться в проекті, наявні неспівпадіння. Крім того, позивач вказує на те, що Головним Управлінням Держземагентства у Київській області було передано у власність ОСОБА_3 орендовану земельну ділянку, цільове призначення якої було раніше змінене із земель сільськогосподарського призначення на землі зв`язку і телекомунікацій - 3.2.9 (т. 1, а. с. 117, 118), і відповідно вказана ділянка не могла перейти в розпорядження Держземагенства.

Однак, ТОВ «УКРТАУЕР» з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, відповідно до яких позивач зобов`язаний був довести обставини, на які посилався на підтвердження позову, не довів, що зміна власника земельної ділянки, на якій розташована вежа, порушує його права як власника цієї вежі та унеможливлює користування нею, як і не довів, що зміна власника земельної ділянки порушує його права як орендаря за вищевказаним договором оренди земельної ділянки та унеможливлює користування землею на умовах, передбачених договором.

Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року по справі № 378/94/19, провадження № 61-23303св19.

Таким чином, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ТОВ «УКРТАУЕР про скасування оспорюваного наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки - слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позивачем порушення його прав переданням земельної ділянки у власність ОСОБА_3 та відчуженням її в подальшому на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 27, 32 ч. 4 Закону України «Про оренду землі», ст. 152, 155 ЗК України, ст. 15, 16, абз. 2 ч. 2 ст. 414 Цивільного кодексу України ст. ст. 2, 4, 5, 10 -12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТАУЕР» до Головного управління Держгеокадастру у Київській обасті, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області, третя особа на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Теуту Євгенія Павлівна, про скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення приватного нотаріуса щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення або складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 08.06.2021.

Суддя Н. М. Марущак