Справа 279/6256/20
Номер провадження 2/279/491/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2021 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі :

судді Коваленко В.П.

секретаря Комарової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області , про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача територіальної громади в особі Коростенської міської ради Житомирської області , в якому просить визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та для ведення особистого підсобного господарства в порядку спадкування після смерті матері . В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Ще при житті вона склала заповіт, яким заповідала все своє майно позивачу. Рішенням Поліської сільської ради від 15.12.1999 ухвалено про передачу земельної ділянки у приватну власність для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_2 - 0,25 га в с. Чолівка та рішенням від 14.12.1993 №36 передано безоплатно у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельні ділянки, що були раніше надані громадянам у межах населених пунктів у розмірах згідно з додатком №1 - ОСОБА_2 0,40 га.

За житті покійна спадкодавець не встигла отримати державний акт, а тому він як єдиний спадкоємець вважає необхідним визнати за ним право на завершення приватизації.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, однак йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 30 березня 2021 року відкрито провадження в зазначеній справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо прийняття рішення покладається на розсуд суду.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного .

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 . (а.с.6) .

Рішенням Поліської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 10.03.2020 №П/62 передано земельні ділянки у приватну власність для обслуговування житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства громадянам с. Житомирське, с.Чолівка, с. Мирне, с. Поліське, с. Рудня у розмірах згідно додатків №1-2., ОСОБА_2 - 0,25 га в с. Чолівка. (а.с.10).

Як видно із архівного витягу Поліської сільської ради Коростенського району Житомирської області (а.с. 11) ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею 0,40 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла , що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Ще при житті ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповідала все своє майно, з чого б воно не складалось своєму сину ОСОБА_1 (а.с.20) . Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Коростенського нотаріального округу Неборачко І.В. , зареєстровано в реєстрі за № 1569.

25.10.2016 нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 часток житлового будинку АДРЕСА_1 . Будинок розташований на земельній ділянці, яка в приватну власність не передавалась.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В. від 10.12.2020 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,25 га., для обслуговування жилого будинку та площею 0,40 га для особистого підсобного господарства за вказаною вище адресою, оскільки право власності покійної не підтверджено належними документами .

Таким чином , отримати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки не виявилося можливим, так як померла ОСОБА_2 , за життя не встигла отримати правовстановлюючого документа на дані земельні ділянки.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 розпочала приватизацію спірних земельних ділянок.Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , то вважається, що позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали покійній на підставі ст.ст. 1216 та 1218 ЦК України.

Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, прийшов до висновку про те, що наявні правові підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації спірних земельних ділянок.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 , успадкувавши належне померлій майно, набув право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що їй належали на день смерті, у тому числі право на завершення приватизації вказаних земельних ділянок. Однак, позивач не звертався до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради із заявою про завершення приватизації земельних ділянок.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що позивач невірно обрав спосіб захисту.

У відповідності до вимог ч.ч.1,3,4,9,10 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( ст.126 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації їх прав (ст.125 ЗК України).

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18, у постанові Верховного Сулу від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17.

Отже, встановивши, що померла ОСОБА_2 за життя розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, яка не була завершена, а позивач як спадкоємець померлої не звертався до Коростенської міської ради із заявою про завершення приватизації земельної ділянки та видачу йому державного акта про право власності на землю, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-268 ЦПК України , ст.125, 126 ЗК України, суд , -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради, про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом, відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня отримання рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя В.П. Коваленко