Справа № 638/7848/21
Провадження № 2-з/638/290/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, інші особи, які можуть отримати статус учасників справи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, інші особи, які можуть отримати статус учасників справи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій просив суд забезпечити позов шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нежитлового приміщення підвалу № 3 в житловому будинку літ. «А-16», загальною площею 48,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлових приміщень першого поверху № 11, 12, 26, 27, 28 в літ. «А-16», загальною площею 102,5 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивовано тим, що 11 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у користування ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 10 000,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути ОСОБА_1 до 11 квітня 2020 року (далі договір позики).

З метою забезпечення зазначеного договору позики, 11 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» (далі - товариство) укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого товариство поручилося перед ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за договором позики (далі договір поруки).

23 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору позики, відповідно до умов якої в договір позики внесено зміни в розмір грошової суми, яка передана ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в борг та дати повернення даної грошової суми, а саме ОСОБА_1 надано в борг ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 150 000,00 доларів США, строком до 11 квітня 2020 року.

Покладені зобов`язання за договором позики ОСОБА_3 не виконав. ОСОБА_1 неодноразово направляв вимоги до останнього та до товариства (як поручителя) про усунення порушеного зобов`язання та сплати суми заборгованості, які станом на час звернення до суду з даною заявою виконані не були.

В зазначених вимогах ОСОБА_1 посилався на можливість задоволення вимог щодо повернення боргової грошової суми за рахунок майна товариства шляхом звернення стягнення на нього в межах майбутнього виконавчого провадження під час виконання судового рішення.

16 липня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір позики № 300, відповідно до умов якого ОСОБА_3 прийняв грошові кошти в розмірі 1 982 000,00 грн., які зобов`язувався повернути до 30 жовтня 2020 року (далі договір позики № 300).

З метою забезпечення вказаного зобов`язання 16 липня 2020 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» укладено іпотечний договір № 301, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання основного зобов`язання за договором позики № 300, товариство передає ОСОБА_4 в іпотеку наступне майно: нежитлове приміщення підвалу № 3 в житловому будинку літ. «А-16», загальною площею 48,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлові приміщення 1-го поверху № 11, 12, 26, 27, 28 в літ. «А-16», загальною площею 102,5 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (далі нерухоме майно).

В подальшому до договору позики № 300 та іпотечного договору № 301 внесено зміни в частину строку повернення боргової грошової суму, а саме строк повернення 25 липня 2020 року.

27 липня 2020 року між товариством, як майновим поручителем ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 укладено договір про задоволення вимоги іпотекодержателя № 340, відповідно до якого за ОСОБА_4 зареєстровано на праві приватної власності вказане вище нерухоме майно.

23 березня 2021 року ОСОБА_4 шляхом укладення договору дарування здійснив відчуження нерухомого майна на користь свого брата ОСОБА_5

ОСОБА_1 вважає, що укладений договір позики № 300, іпотечний договір № 301, договір про задоволення вимоги іпотекодержателя № 340 та інші документи, які супроводжували процес відчуження об`єктів нерухомого майна, є фіктивними та фраудаторними. Метою їх укладення було ухилення ОСОБА_3 та товариством від виконання зобов`язань за вказаними вище договорами, укладеними з ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не згоден з укладеним договором позики № 300 від 16 липня 2020 року, іпотечним договором № 301 від 16 липня 2020 року та договором про задоволення прав вимоги іпотекодержателя № 340 від 27 липня 2020 року.

ОСОБА_1 в позові зазначає, що він не згоден з бездіяльність відповідачів ( ОСОБА_3 та товариства), та має намір звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики від 11 жовтня 2019 року.

ОСОБА_1 стало відомо про намір ОСОБА_5 здійснити відчуження нерухомого майна, з метою унеможливлення виконання в майбутньому рішення суду, яким буде задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та товариства, оскільки ОСОБА_1 не зможе стягнути заборгованість за рахунок даних об`єктів нерухомого майна, які будуть повернуті у власність ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» внаслідок визнання судом договорів позики, іпотеки та задоволення прав вимоги іпотекодержателя недійсними.

Таким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки у разі подальшого відчуження нерухомого майна ОСОБА_5 , на підставі рішення суду стягнути борг з боржника шляхом реалізації його майна стане неможливим, що унеможливить відновлення порушених прав позивача

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

З тексту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» заборгованості за договором позики від 11 жовтня 2019 року. Про намір звернутися до суду саме з даним видом позову також свідчить визначений ним в заяві майбутній статус учасників процесу, відповідно до якого власник вказаного вище майна ОСОБА_5 є третьою особою, а не відповідачем по справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема забороною вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Разом з тим, при задоволенні заяви позивача про заборону будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, позов буде забезпечено забороною вчиняти дії з майном, що не належить відповідачу. Проте, суд вважає помилковим та необґрунтованим забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії з майно особи, яка не є відповідачем у справі.

При цьому, в контексті ч.2 ст. 149 ЦПК України є незрозумілим яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, у разі задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості за договором позики.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення будь-яких дій з нерухомим майном не може гарантувати виконання можливого рішення суду та ефективний захист у справі про стягнення заборгованості за договором позики.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, щодо невідповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , заявленим позовним вимогам.

Суд вважає, що відсутній будь-який зв`язок між заявленим заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог. Заявлений захід забезпечення позову не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 755/5333/20 від 24 лютого 2021 року.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, інші особи, які можуть отримати статус учасників справи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Поволяєва