Справа № 308/5345/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/5345/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 листопада 2020 року, повний текст якого складено 30 листопада 2020, головуючий суддя Малюк В.М.,

встановив:

ОСОБА_1 04.06.2020 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 06.09.2003 перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Виконкомі Чопської міськради Закарпатської області за актовим записом № 43. У шлюбі народилися: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я проживає в будинку АДРЕСА_1 .

Протягом останніх двох років відносини між сторонами погіршилися, подружнє життя не складається, оскільки вони мають різні характери і погляди на життя. Позивач і відповідачка втратили повагу один до одного. Відповідачка не дбає про сім`ю, у зв`язку з чим між сторонами виникають сварки та скандали, які зазвичай ініціює відповідачка.

Сторони не можуть зберегти сім`ю і хоча й проживають в одному будинку, вже тривалий час не підтримують жодних сімейних стосунків. Шлюб існує лише формально. Примирення з відповідачкою неможливе, подальше перебування в шлюбі суперечитиме інтересам позивача, тому строк для примирення надавати не слід.

Посилаючись на ці обставини, на положення СК України щодо припинення шлюбу, позивач ОСОБА_1 просив розірвати його шлюб із ОСОБА_2 , зареєстрований 06.09.2003 у Виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатської області за актовим записом № 43. Судові витрати просив покласти на відповідачку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.11.2020 позов задоволено, шлюб, укладений 06.09.2003 між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , зареєстрований 06.09.2003 Виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений запис № 43, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості, з недопустимості примушування до шлюбу, з наявності підстав для розірвання шлюбу, зберегти який неможливо.

Відповідачка ОСОБА_2 оскаржила рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.

Процесуальні права відповідачки на захист від позову були порушені, оскільки вона не отримувала ані матеріалів позову, ані судових повісток і їй спочатку взагалі не було відомо про пред`явлення позову. Позивач подав суду копію недійсного паспорта відповідачки та не передавав їй судових повісток, які отримував у суді.

Про наявність справи в суді відповідачці стало відомо лише 03.11.2020, коли позивач повідомив, що 04.11.2020 відбудеться судове засідання в справі.

Відповідачка заперечує проти розірвання шлюбу, про що повідомила суд письмовою заявою, яку суд до уваги не взяв.

Про судове засідання, відкладене на 23.11.2020, відповідачку не було повідомлено належним чином, позов був задоволений за її відсутності.

Суд не мав належних підстав для висновку про те, що шлюб є невдалим, сторони втратили взаєморозуміння, а їхнє спільне життя суперечить інтересам позивача. Насправді попри деякі непорозуміння, що були між сторонами, вони зараз порозумілися і проживають спільно як подружжя.

Молодша донька сторін ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства та потребує особливого догляду обох батьків.

Отже, суд не з`ясував дійсних відносин між сторонами, не врахував істотних обставин, що мають значення, не з`ясовував питання наявності чи відсутності майнового спору між сторонами, врегулювання питань про місце проживання дітей, їхнє утримання, та не вживав заходів для примирення подружжя.

Сторона просить рішення суду скасувати, у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: відповідачки ОСОБА_2 , яка апеляцію підтримала, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Йосипчука О.В., які скаргу не визнали, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності апеляційний суд приходить до такого.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_7 уклали шлюб 06.09.2003 і зареєстрували його у Виконавчому комітеті Чопської міської ради Закарпатської області за актовим записом № 43 (а.с. 4). Сторони мають дітей: сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-12) і проживають за адресою: АДРЕСА_2 , де відповідачка з дітьми й зареєстровані (а.с. 13, 16).

Пред`являючи та підтримуючи позов, ОСОБА_1 посилався на те, що вони з відповідачкою є зовсім різними за характерами та поглядами людьми, втратили порозуміння та повагу один до одного. Хоча вони й проживають в одному будинку, однак тривалий час не підтримують сімейних стосунків, перебувати з відповідачкою в шлюбі позивач надалі не бажає, шлюб має формальний характер, суперечить його інтересам, сім`ю зберегти неможливо. Відповідачка ОСОБА_2 вважаючи за можливе зберегти сім`ю заявою від 02.11.2020 заперечувала проти розірвання шлюбу. В суді першої інстанції сторони особисто не давали пояснень, справа була розглянута за їхньої відсутності.

Під час апеляційного розгляду справи позивач ОСОБА_1 і відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні в присутності один одного дали пояснення та підтримали свої позиції: позивач наполягав на розірванні шлюбу як на такому, що існує лише формально і зберегти сім`ю неможливо, його позов є усвідомленим рішенням; відповідачка стверджувала про можливість зберегти сім`ю, досягнення з позивачем примирення; сторони підтвердили, що наразі мешкають в одному будинку, фактично ведуть спільне господарство, спільно опікуються дітьми, з яких донька ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.02.2021 подружжю ОСОБА_8 було призначено строк для примирення, що становить три місяці з дня набрання ухвалою законної сили, провадження у справі було зупинено до закінчення наданого сторонам строку для примирення (а.с. 69-71).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07.05.2021 провадження в справі було відновлено (а.с. 73).

25.05.2021 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності та за участі його представника, позивач зазначив, що дав свої пояснення по суті спору, просив врахувати, що з відповідачкою не примирився, перебувати з нею в шлюбі не бажає та бажає його розірвати.

В судовому засіданні 26.05.2021 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Йосипчук О.В. позицію свого довірителя, який наполягає на розірванні шлюбу, підтримав, відповідачка ОСОБА_2 натомість підтримала свою позицію, знову стверджувала, що сторони примирилися та продовжують проживати сім`єю як і раніше, проти розірвання шлюбу заперечувала.

У цивільних, у тому числі, в сімейних відносинах особа діє вільно; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 3 ч. 1 п.п. 1, 6, ст.ст. 12-14 ЦК України, ст.ст. 1, 7 СК України).

За приписами ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 4 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім`я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається, кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо судом з урахуванням обставин життя подружжя буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України).

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція), підписаної в Римі 04.11.1950 і ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя…; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві … для захисту … моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Конвенція та практика Європейського суду з прав людини застосовуються судами при розгляді справ як джерело права (ст. 9 Конституції України, ст.ст. 14-16, 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Апеляційним судом була забезпечена сторонам можливість реалізації їхніх прав у спорі, що виник, включно з досягненням примирення. З урахуванням періоду провадження в справі сторони мали достатньо часу і можливостей досягти примирення, врегулювати спір за взаємною згодою, якщо такі можливість і бажання сторін у дійсності мали місце. На час розгляду справи апеляційним судом примирення не досягнуте, спір за згодою сторін не врегульований, позиція позивача в спорі щодо необхідності припинення шлюбу, підстав для збереження якого немає, не змінилася, як не змінилася й позиція відповідачки про можливість, на її думку, збереження шлюбу.

Враховуючи принцип свободи сторін у поданні доказів, у розпорядженні своїми цивільними та процесуальними правами, слід дійти висновку, що діючи в процесі на власний розсуд відповідачка не спростувала у належний процесуальний спосіб по суті доводів, якими обґрунтовувалася правова позиція позивача, та не довела обґрунтованості своєї апеляції. Доводи апеляції та позиція відповідачки в справі свідчать лише про її небажання припиняти шлюб, проте, не вказують на реальну можливість зберегти шлюб, не ґрунтуються на відповідних обставинах і доказах.

Міркування про те, що суд не встановлював наявності чи відсутності неврегульованих спорів між сторонами щодо майна, місця проживання дітей, їхнього утримання не є підставами для відмови у вирішенні по суті самостійного позову про розірвання шлюбу. Суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем з відповідних підстав вимог, на підставі поданих учасниками справи доказів; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог, підстав позову, доводів і вимог апеляційної скарги та не приймає і не розглядає позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України). Сторони не позбавлені права врегулювати свої майнові питання, умови проживання, утримання дітей, участі в їхньому вихованні тощо за взаємною згодою, а в разі недосягнення згоди судовим порядком в інших справах.

Відтак доводи апеляції не спростовують правильності по суті рішення суду першої інстанції, в апеляційного суду з урахуванням суті особистісних спірних правовідносин немає належних підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм права, що призвело б до необґрунтованого задоволення позову.

В частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо розгляду справи з належним повідомленням відповідачки про час і місце розгляду справи доводи апеляції заслуговують на увагу. З матеріалів справи випливає, що про судове засідання, призначене на 23.11.2020, відповідачку не було повідомлено в порядку, передбаченому ст. 128 ч.ч. 2, 4, 5, 6, ст. 130 ч.ч. 2, 3, 9 ЦПК України, доказів про таке в справі немає. Справу було розглянуто за відсутності відповідачки (а.с. 40).

За цих умов відповідачка, яка не взяла участі в судовому засіданні, в якому було ухвалено рішення, не може вважатися такою, що була належно повідомлена про час і місце розгляду справи.

Апеляційний суд зобов`язаний скасувати рішення з ухваленням нового рішення в разі розгляду справи судом за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України).

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України апеляцію відповідачки ОСОБА_9 слід задовольнити частково, рішення суду, яке є правильним по суті та ухвалене з додержанням норм матеріального права, скасувати через порушення судом норм процесуального права, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 3 п. 3, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 листопада 2020 року скасувати, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб, укладений 6 вересня 2003 року ОСОБА_1 із ОСОБА_5 , зареєстрований Виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області за актовим записом № 43, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 3 червня 2021 року.

Судді