Справа № 442/7622/20
Провадження № 2/442/241/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без розгляду

02 лютого 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої судді - Курус Р.І.

за участю секретаря судового засідання Рикало А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

за участю відповідачки ОСОБА_2 , її представника адвоката Партики О.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 02.12.2020 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 02.12.2020 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

24.12.2020 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає позов безпідставним та просить в його задоволенні відмовити.

01.02.2021 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Возняк В.Й. подав до суду відповідь на відзив, в якому посилається на те, що позивачем відзив на позовну заяву не отримано, а тому відповідь на відзив ним подано після ознайомлення з матеріалами справи.

Крім цього, 01.02.2021 представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в розгляді іншої справи.

28.12.2020 та 02.02.2021 року позивач в судове засідання не з`явилась, надіслана їй судова повістка повернулась до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". При цьому, згідно вимог п. 2 ч. 7 ст. 128ЦПК України, позивача було повідомлено про розгляд справи за адресою вказаною в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду.

Відповідач та її представник просили залишити без розгляду позовну заяву у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Вислухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Процесуальний порядок провадження в цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних правовідносин та їх гарантій.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Разом з тим, відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Так, позивачем 02.12.2020 пред`явлено до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області даний позов.

Як зазначено вище, позивач до суду двічі (28.12.2020 та 02.02.2021) не з`явилась. Будь-яких доказів, які б підтверджували поважність причин неявки в судове засідання суду не подала. Судові повістки, направлені за вказаною позивачем у позовній заяві адресою проживання, повернулись до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім цього, виклик позивача в судове засідання на 28.12.2020 було здійснено шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади за адресою https://dgm.lv.court.gov.ua/sud1306/.

Відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу повинні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі.

В той же час, вимоги до позовної заяви, встановлені у ст. 175 ЦПК України, за п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позивач у позовній заяві зазначає своє місце проживання, куди судом надсилається поштова кореспонденція про рух справи.

При таких обставинах та з врахуванням вимог ч. 3 ст. 130 ЦПК України суд вважає позивача належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду.

Враховуючи вище наведене, суд, з врахуванням ст. ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Принципи цивільного процесу змагальність та диспозитивність надають кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

З системного аналізу частини 5 статті 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу. Дії суду залежать від дій позивача.

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

В цьому контексті повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні. Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Відтак, суд вважає за доцільне зазначити, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

За таких обставин, суд, з врахуванням ст. ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача, вищенаведене повністю узгоджується з Постановою Верховного суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13.

Ураховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, а доходить висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, оскільки позивач у судове засідання повторно не прибула, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду за вказаною у позовній заяві адресою місця її проживання та шляхом публікації на офіційному веб-порталі судової влади, будь-яких заяв про зміну свого місце проживання позивач суду не подала, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась, а за відсутності позивача розгляд справи з урахуванням її обставин є неможливий, а відтак позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали суду 02.02.2021.

Суддя Курус Р.І.