Справа № 697/2232/20
Провадження № 2/697/167/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Євтушенко Б.В.,

за участю секретаря судового засідання Дашковської Н.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Канів, Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (відповідач-1), Бобрицької сільської ради Черкаської області (відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю.

Свій позов обґрунтовує тим, що:

відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2020 у справі №697/174/20 після смерті її батька, ОСОБА_3 , вона отримала в спадщину 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ця частина будинку належала її батьку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.08.1996;

після отримання спадщини позивач звернулася до Бобрицької сільської ради з клопотанням про оформлення документів на земельну ділянку для обслуговування успадкованої частини житлового будинку. Бобрицька сільська рада Канівського району Черкаської області листом від 13.08.2020 № 561 надала відповідь, що за цією адресою за відповідачем-1, ОСОБА_2 , рахується земельна ділянка площею 0,12 га, цільове призначення - для ведення індивідуального садівництва, оскільки земельна ділянка вже обліковується за ОСОБА_2 , Бобрицька сільська рада не може надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

згідно виписки із погосподарської книги № 2 Григорівського старостинського округу № 5 щодо об`єкта господарського обліку 02-77-3, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у власності ОСОБА_1 (1/2 частина) та ОСОБА_2 (1/2 частина), за вище названою адресою у ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка розміром 0,12 га, цільове призначення індивідуальне садівництво;

на плані зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта, виданого ОСОБА_2 вказано, що земельна ділянка знаходиться: АДРЕСА_1 . Це та адреса на якій знаходиться будинок, АДРЕСА_2 якого у власності позивача на підставі свідоцтва про спадщину;

у, оскаржуваному позивачем, державному акті відсутнє номер та дата рішення органу місцевого смамоврядування, відповідно до якого було передано земельну ділянку ОСОБА_2 . Технічна документація розроблена на зазначену земельну ділянку у Держгеокадастрі відсутня;

архівний відділ Канівської районної державної адміністрації Черкаської області 12.10.2020 надіслав позивачу архівну довідку, що дійсно рішенням виконавчого комітету Григорівської сільської ради від 21.03.1997 № 6 ОСОБА_2 було виділено 0,16 га земельної ділянки, у зв`язку з одержанням спадщини. Однак позивач ствердужує, що її батько згоди про відмову від земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, не давав;

позивач вважає, що рішення виконавчого комітету Григорівської сільської ради від 21.03.1997 №6 «Про розгляд заяв громадян про наділення та вилучення земельних ділянок» в частині виділення земельної ділянки в зв`язку з одержанням спадщини ОСОБА_2 у розмірі 0,16 га є незаконним, оскільки земельна ділянка передана не за цільовим призначенням (ведення садівництва), адже на цій земельній ділянці на момент її передачі у приватну власність вже був побудований житловий будинок, який знаходився у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рівних частках; земельна ділянка передана у приватну власність у розмірі, що перевищував дозволені норми (не більше 0,12 га); земельна ділянка передана у приватну власність без розроблення документації із землеустрою; земельна ділянка передана у приватну власність із порушенням норм законодавства щодо переходу права на земельну ділянку при переході права на будівлю і споруду. Внаслідок такого розподілу земельної ділянки успадкований нею будинок тепер розташований посередині земельної ділянки, яка належить брату батька ОСОБА_2 - відповідачу-1.

Просить суд визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Григорівської сільської ради від 21.03.1997 № 6 «Про розгляд заяв громадян про наділення та вилучення земельних ділянок» в частині виділення земельної ділянки в зв`язку з одержанням спадщини ОСОБА_2 у розмір 0,16 га.; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва від 01 грудня 2003 року, який виданий ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 248, судовий збір стягнути з відповідачів.

У заяві від 25.01.2021 (вх. від 28.01.2021) позивач просить суд у першому пункті позовних вимог позовної заяви слово "недійсним" замінити на слово "незаконним". Заява прийнята судом до розгляду ухвалою від 12.02.2021.

Також, у подальшому позивач подала до суду заяву від 21.01.2021, у якій просила з відповідача-2 - Бобрицької сільської ради Черкаської області судовий збір не стягувати, а віднести за рахунок позивача.

У ході розгляду справи було проведено наступні процесуальні дії:

15.12.2020 ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.02.2021 прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог, відкладено підготовче засідання на 15.03.2021, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

15.03.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 07.04.2021, який було відкладено на 14.05.2021, у зв`язку з неявкою відповідача-1 ОСОБА_2 в судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач-1 - ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача-1. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «адресат відсутній», тому відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позову заяву, заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.

Представник відповідача 2 Бобрицької сільської ради Черкаської області Хорошун О.В., яка діє на підставі довіреності від 11.01.2021, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держеокадастру у Черкаській області в судове засідання представника не направила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. В матеріалах справи міститься пояснення на позов, у яких третя особа вказує, що вона є розпорядником земель державної власності сільськогосподарського призначення, а спір стосується питання оформлення спадщини та визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою с. Григорівка Канівського району, Черкаської області (на день заведення спадкової справи присвоєно назву АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю - ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07.08.1996 державним нотаріусом Канівської районної державної нотаріальної контори Котул Л.А. за реєстровим номером № 1-1689, що підтверджується свідоцтвом про спадщину за законом від 09.07.2020, зареєстрованим в реєстрі за № 717 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2020 № витягу 215660242 ( а.с. 14,16).

Відповідно до виписки із погосподарської книги № 2, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у власності позивача ОСОБА_1 (1/2 частина) та відповідача ОСОБА_2 ( 1/2 частина), у власності ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка розміром 0,03 га, цільове призначення- індивідуальне садівництво; у ОСОБА_2 земельна ділянка розміром 0,12 га, цільове призначення індивідуальне садівництво ( а.с. 21).

З листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 01.10.2020 за № 3123-0.1-1507/90-20 вбачається, що згідно інформації Міськрайнного управління у Канівському районі та м. Каневі від 29.09.2020 № 0-23-0.192-621/118-20 ОСОБА_1 отримала у приватну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення в межах с. Григорівка Канівського району площею 0.0300 га з кадастровим номером :02:002:0269, з цільовим призначенням 01.05 для індивідуального садівництва на підставі проекту відведення земельної ділянки із земель комунальної власності, яка розташована біля земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Проект відведення розроблений на підставі рішення сесії Григорівської сільської ради від 06.12.2018 № 34-3.2/VII. За ОСОБА_2 в межах с. Григорівка Канівського району обліковується земельна ділянка площею 0,12 га на підставі державного акту серії ЧР б/н зареєстрований за № 248 від 01.03.2003, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Документація із землеустрою на дану земельну ділянку та копія рішення сесії Григорівської сільської ради до фонду архіву Управління не надходила, відомості до Національної кадастрової системи не внесені (а.с. 24-25, копія державного акту - а.с. 27-28).

Згідно довідки архівного відділу Канівської районної державної адміністрації Черкаської області від 12.10.2020 за № 21/01-32 вбачається, що рішенням виконавчого комітету Григорівської сільської ради від 21.03.1997 № 6 "Про розгляд заяв громадян про виділення та вилучення земельних ділянок" ОСОБА_2 було виділено 0,16 га земельної ділянки, у зв`язку з одержанням спадщини (а.с. 31).

У спірному рішенні виконавчого комітету Григорівської сільської ради від 21.03.1997 № 6 "Про розгляд заяв громадян про виділення та вилучення земельних ділянок" зазначено, що заслухавши заяви громадян та пропозиції членів виконкому по їх розгляду, на підставі ст. 56, 57 Земельного кодексу України, виконком сільської ради вирішив: п. 2 - виділити земельні ділянки в зв`язку з одержаннням спадщини: I. ОСОБА_2 - 0,16 га (а.с. 114-115).

01.12.2003 року ОСОБА_2 отримав Державний акт на право приватної власності на землю, у якому зазначено, що на підставі рішення Григорівської сільської ради народних депутатів (№ та дата рішення не зазначені) ОСОБА_2 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1200 га, розташована на території Григорівської сільської ради Канівського району Черкаської області, землю передано для ведення садівництва - 0,120 га

З свідоцтва про спадщину за заповітом, виданого 07.08.1996 державним нотаріусом Канівської районної державної нотаріальної контори Котул Л.А. за реєстровим № 1-1689, зареєстровано Канівським відділом бюро технічної інвентаризації № 6880, реєстрова книга 26, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину в рівних частках після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , жилий будинок та надвірні споруди розташовані на землях Григорівського сільвиконкому (а.с.34).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок в с. Григорівка, складеного 28.05.1996 (а.с.35-37) , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частині житлового будинку.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке.

09.07.2020 позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом отримала в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Григорівка Канівського району Черкаської області (на день заведення спадкової справи присвоєно назву вулиці: АДРЕСА_1 ) (а.с 14) та 09.07.2020 її право власності зерєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис № 37240284, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 16).

На час набуття позивачем права на спадщину, перехід права на земельну ділянку урегульовано таким чином.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 120 чинного Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 377 чинного Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Позивач, захищаючи своє земельне право, звернулася до суду з позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування 1997 року, яким відповідачу-1 були надані земельні ділянки відповідно до ст. 56, 57 Земельного кодексу України, чинного на той час.

Статті 56, 57 Земельного кодексу України в редакції 1993 року, чинного на час прийняття спірного рішення 1997 року, містять такі положення:

Для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара (ст. 56 ЗК України в редакції 1993 року).

Громадянам можуть передаватися у власність земельні ділянки для індивідуального садівництва. Розмір цих ділянок не повинен перевищувати 0,12 гектара (ст. 57 ЗК України в редакції 1993 року)

Відповідно до ст. 48 Земельного кодексу України в редакції 1993 року, чинного на час прийняття спірного рішення, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються у користування: громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби.

Оспорюваний Державний акт на право приватної власності ОСОБА_2 на земельну дліянку для ведення садівництва - 0, 12 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 (це згідно плана зовнішніх меж земельної ділянки) містить дані, що він виданий на підставі рішення Григорівської сільської ради народних депутатів, проте в графі "дата, номер рішення" відсутні ці дані.

Згідно схеми розміщення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 якого у власності позивача, 1/2 у власності відповідача-1 знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 , площею 0,1200 га, що передана ОСОБА_2 (відповідачу-1) для ведення садівництва.

Отже, позивач має право на захист права, встановленого ст. 120 чинного ЗК України, відповідно до якої до особа, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені.

Проте, суд вважає, що позивачем обраний неправильний спосіб захисту, оскільки на момент прийняття органом місцевого самоврядування спірного рішення та на момент видачі відповідачу-1 оспорюваного Державного акта на право приватної власності на землю, позивач не була власником 1/2 зазначеного житлового будинку, отже прав позивача цим рішенням та Державним актом на право власності відповідача-1 на землю не було порушено. В той же час, у ст. 152 чинного Земельного кодексу України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав.

Також, скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного акта на право приватної власності на землю відповідача-1 не встановить право позивача на земельну ділянку під 1/2 її будинку, а поверне земельну ділянку у комунальну власність, коли відповідач-1 скористався своїм правом, встановленим Законом, на отримання земельних ділянок.

У зв`язку з цим, у позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Бобрицької сільської ради Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 31 травня 2021 року.

Суддя Б . В . Євтушенко