Дата документу 29.01.2021 Справа № 333/6494/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/6494/18 Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
№ 22-ц/807/330/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі адвоката Бубнова Дмитра Юрійовича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2020 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» про стягнення сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2018 року ПрАТ «Українська страхова компанія «АСКА» до звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» про стягнення сплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 24.05.2017 року в м. Запоріжжі на перехресті вул. Космічна та вул. Святоволодимирівська, ОСОБА_1 скоїв зіткнення з транспортним засобом "Шкода Фабіа", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Факти, які підтверджують вину відповідача у скоєні ДТП та завдання шкоди вказаному, вказані в постанові Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2017 року. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль "Шкода Фабіа", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було застраховано позивачем відповідно до договору страхування транспортних засобів № 3400285 від 11.04.2017 року.

Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3400285 від 11.04.2017 року, на підставі страхового акту № 3933/10, позивач відшкодував своєму страхувальнику суму у розмірі 120 627 грн. 35 коп., що підтверджується платіжними дорученнями. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі Звіту № 269 від 21.06.2017 року та рахунку фактури № СФ-0016005 від 15.06.2017 року. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 120 627 грн. 35 коп. (загальна сума відшкодування за договором страхування транспортного засобу, яку відшкодовано ПрАТ " УАСК АСКА" своєму страхувальнику).

28.08.2017 року за вих. № 232-15/2 на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, яка залишена відповідачем без реагування.

Посилаючись на зазначене, просить суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ "УАСК АСКА" сплачене страхове відшкодування у розмірі 120 627 грн. 35 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" сплачене страхове відшкодування у розмірі 120 627 (сто двадцять тисяч шістсот двадцять сім) грн. 35 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" судові витрати в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі адвоката Бубнова Д.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ПрАТ «СК «Оранта-Січ» скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Зазначають, що права позивача ними не порушувались, оскільки не було повідомлень, звернень до ПрАТ СК «Оранта-Січ» ні з боку ОСОБА_1 , ні з боку позивача щодо виплати страхового відшкодування, тому між нимим та позивачем й відповідачем ОСОБА_1 відсутній предмет спору.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання ОСОБА_1 вимог, встановлених ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода має бути відшкодована безпосередньо ним, як особою, винною в настанні ДТП. В той же час, враховуючи положення ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" особою на чию користь має бути відшкодована майнова шкода, є ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», так як остання здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування і отримала право вимоги, яке ТОВ «Універсальне агентство «ПРО-ФАРМА» мав до ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.05.2017 року, приблизно о 16 год. 45 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем DAEWOO LANOS 813, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Запоріжжі, на перехресті вул. Космічна та вул. Святоволодимирівська, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі транспортному засобу "Шкода Фабіа", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, завдано матеріальні збитки, травмовано водія. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення № 333/3075/17, постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2017 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Постанова набула законної сили 04.07.2017 року (а.с. 7).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Пошкоджений автомобіль "Шкода Фабіа", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було застраховано позивачем відповідно до договору страхування транспортних засобів № 3400285 від 11.04.2017 року (а.с. 8-13), що також зазначено в описі транспортних засобів, які є предметом застави щодо яких укладений договір страхування (14-15).

Власником автомобіля "Шкода Фабіа", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНЕ АГЕНСТВО "ПРО-ФАРМА" (а.с. 39), який як службовий автомобіль наказом директора В.С. Євдокимової № 57 від 26.02.2014 року про закріплення службового автомобіля та старт-карти, було закріплено за ОСОБА_2 , фахівцем по роботі з клієнтами відділу з продажу Департаменту рецептурних препаратів гастроентерологічного напрямку (а.с. 40).

Відповідно до постанови УПП в Запорізькій області серії АР № 362041 від 31.05.2017 року, складеної відносно ОСОБА_1 , що він ставши учасником ДТП, не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (в) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. У зв`язку з чим, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 84).

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність була застрахована відповідно до полісу АЕ/9471181 від 21.06.2016 року, забезпечений транспортний засіб DAEWOO LANOS TF 69 Y, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , страхувальник ОСОБА_3 , у ПрАТ "СК "Оранта-Січ", строк дії полісу з 05.07.2016 року по 04.07.2017 року (а.с. 166).

Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу № 3400285 від 11.04.2017 року, на підставі страхового акту № 3933/10 від 14 07 2017 року ( а.с. 17), позивач за заявою власника від 13.07.2017 року (а.с. 43), виплатив ТОВ "Інтеравто-плюс" суму в розмірі 120 627 грн. 35 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 7017 від 17.07.2017 року, № 7026 від 18.07.2017 року, № 7002 від 19.07.2017 року, № 7026 від 20.07.2017 року (а.с. 44-47). Розрахунок страхового відшкодування було зроблено на підставі Звіту про оцінку № 269 від 21.06.2017 року (а.с. 18-34) та рахунку фактури № СФ-0016005 від 15.06.2017 року (а.с. 35-36).

Статтею 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

28.08.2017 року за вих. № 232-15/2 на адресу відповідача було направлено лист з проханням у добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, яка залишена відповідачем без реагування (а.с. 83).

Доказів звернення відповідача до відділу страхової компанії ПАТ СК "Оранта-Січ" щодо повідомлення про настання ДТП суду не надано. Крім того, як пояснив в судовому засіданні представник даної страхової компанії у них не має підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався до них з відповідною заявою про вчинення ДТП.

З огляду на вищенаведене, суд вірно зазначав, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 вимог, встановлених ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода має бути відшкодована безпосередньо ним, як особою, винною в настанні ДТП.

Разом з тим, з врахуванням положень ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" особою, на чию користь має бути відшкодована майнова шкода, є ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», так як остання здійснили виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування і отримала право вимоги, яке ТОВ «Універсальне агентство «ПРО-ФАРМА» мав до ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Бубнова Дмитра Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2020 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст по станови складено 29 січня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков