Дата документу 01.02.2021
Справа № 937/484/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«01» лютого 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В.,

при секретарі Горбань Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на бездіяльність державного виконавця та скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на бездіяльність державного виконавця та скасування арешту майна.

Скарга обґрунтована тим, що заявник є боржником по закритому виконавчому провадженню. Під час виконання виконавчого провадження ВП № 27853297 державним виконавцем ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області по виконавчому листу № 2-434/2009, виданому 11.07.2011 року Ялтинським міським судом АРК, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., 12 січня 2012 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на автомобілі ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_1 , ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_2 , ЗАЗ д/н НОМЕР_3 , ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_4 , які були зареєстровані на ім`я заявника. 16.05.2013 року державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 27853297 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). Вдруге вищезазначений виконавчий документ на примусове виконання до відділу надійшов 22.07.2014 року. 23 липня 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-434/2009, виданого 11.07.2011 року Ялтинським міським судом АРК, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. (ВП № 44129865). 12.02.2015 року державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 44129865 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Станом на 19 січня 2021 року втретє вищезазначений документ на примусове виконання до відділу не надходив. Вищенаведені обставини підтверджуються відповіддю від 19.01.2021 року № 18-2838/2658 та доданими до неї даними перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Відповідно до норм закону, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець повинен провести всі інші дії необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, зокрема, поверненням виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону та наслідки завершення відповідного виконавчого провадження зі зняттям арешту, що по вищевказаним виконавчим провадженням зроблено не було. Заявник звернувся до Мелітопольського МВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області з усною заявою про скасування арешту майна, проте йому відповіли, що не можуть цього зробити, оскільки виконавче провадження закрите і згідно діючого законодавства знищене, за закінченням терміну зберігання, тому йому необхідно звертатися для зняття арешту у судовому порядку.

В судове засідання заявник не з`явився, від його представника - адвоката Кисіля В.І. надійшла заява, в якій він просить розглянути скаргу без його участі та задовольнити її в повному обсязі, з підстав викладених у скарзі.

Представник Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився. Від головного державного виконавця Міщенка В.А. до суду надійшла заява про розгляд скарги ОСОБА_3 без участі представника ВДВС. Проти задоволення скарги заперечує в повному обсязі. Зазначив, що на виконанні Мелітопольського міськрайонного ВДВС Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходилось: виконавче провадження ВП № 27853297 по виконанню виконавчого листа № 2- 434/2009, виданого 11.07.2011 року Ялтинським міським судом АРК про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. 16.05.2013 року державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 27853297 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві; виконавче провадження ВП № 44129865 по виконанню виконавчого листа № 2- 434/2009, виданого 11.07.2011 року Ялтинським міським судом АРК про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. (виконавчий документ вдруге надходив на примусове виконання до відділу). 12.02.2015 року державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 44129865 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. При примусовому виконанні виконавчого провадження ВП № 27853297 державним виконавцем 19.10.2011 року виносились постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 500,00 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 30 грн., а також державним виконавцем виносилась постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 12.01.2012 року. Виконавче провадження ВП № 27853297 на теперішній час на виконанні не знаходиться, але борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження на користь держави не стягнуто. Згідно відомостей АСВП зазначені виконавчі документи поверненні стягувачу без виконання 16.05.2013 року та 12.02.2015 року. Відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, який набрав чинності з 1 січня 2009 року, зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки. Після закінчення терміну зберігання виконавчі провадження підлягають знищенню. Отже перевірити виконавчі провадження за 1999 - 2017 роки та надати підтверджуючи копії матеріалів виконавчого провадження не має можливості.

Суд, вивчивши доводи скарги, письмові заперечення на скаргу представника ВДВС, вивчивши матеріли скарги, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з положеннями п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з вимогами ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Положеннями ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Положеннями ч.1 ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області перебувало виконавче провадження ВП № 27853297 по виконавчому листу № 2-434/2009, виданому 11.07.2011 року Ялтинським міським судом АРК, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. (а.с.9).

12 січня 2012 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на автомобілі ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_1 , ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_2 , ЗАЗ д/н НОМЕР_3 , ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_4 , які були зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 (а.с. а.с.9 зворот).

16.05.2013 року державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 27853297 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, згідно п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку) (а.с.10 зворот).

Вдруге вищезазначений виконавчий документ на примусове виконання до відділу надійшов 22.07.2014 року (а.с.11).

23 липня 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-434/2009, виданого 11.07.2011 року Ялтинським міським судом АРК про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. (ВП № 44129865).

12.02.2015 року державним виконавцем за виконавчим провадженням ВП № 44129865 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) (а.с.11 зворот).

Станом на 19 січня 2021 року втретє вищезазначений документ на примусове виконання до відділу не надходив, що підтверджується відповіддю від 19.01.2021 року № 18-2838/2658 (а.с.8).

Відповідно до пункту 10 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIII скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, в даному випадку спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Положеннями ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, які діяли на час проведення виконавчих дій було визначено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону N 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Водночас, норми ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV містять комплекс дій обов`язкового характеру, які повинен вчиняти державний виконавець в процесі виконання рішення.

Одним із його заходів є звернення стягнення на майно боржника, яке відповідно до ч.1ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст. 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст. 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із ст. 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так саме повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

П.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Згідно з ч.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Відповідно до п. 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 в редакції діючій на момент прийняття державним виконавцем постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Умовою для повернення виконавчого документу на підставі обставин, у ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, є те, що визначені вказаною частиною статті обставини повинні бути зафіксовані відповідним актом державного виконавця, складеним відповідно до приписів п. 1.5.2 Інструкції № 512/5.

Згідно з приписами ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже , відповідно до зазначеної статті та Інструкції № 512/5 проводяться всі інші дії державного виконавця необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, зокрема, поверненням виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, та наслідки завершення відповідного виконавчого провадження зі зняттям арешту, що по вищевказаним виконавчим провадженням зроблено не було.

Відповідно до ч.2, ч.5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Сторонами не оспорюється той факт, що на даний час виконавчі документи по виконанню виконавчого листа № 2- 434/2009 повернуті стягувачу без виконання, виконавчі провадження ВП № 27853297 та ВП №44129865 завершені та на виконанні Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби не перебувають, матеріали виконавчих проваджень знищені, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, а отже, на підставі ч. 2 та ч.5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, вказаний арешт не може бути знятий постановою державного виконавця, а підлягає зняттю за рішенням суду.

Посилання державного виконавця на той факт, що боржником не сплачений виконавчий збір у розмірі 500,00 гривень та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 30,00 гривень не можуть бути підставою для подальшого арешту майна, оскільки на сьогодні вказані виконавчі провадження завершені, на виконанні Мелітопольського міськрайонного ВДВС не перебувають.

Відповідно до роз`яснень наданих в п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" визначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону «Про виконавче провадження». У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, суд може постановити або ухвалу про задоволення скарги, або про відмову в її задоволенні.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, а саме автомобілі ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_1 , ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_2 , ЗАЗ д/н НОМЕР_3 , ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_4 обмежує права ОСОБА_1 та позбавляє його можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном, а тому суд знаходить законні підстави для скасування арешту майна боржника та з урахуванням вимог ч.3 ст. 451 ЦПК України, вважає, що скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, ст. ст. 258-261, 268, 353-355, 450-452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на бездіяльність державного виконавця та скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, а саме на автомобілі ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_1 , ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_2 , ЗАЗ д/н НОМЕР_3 , ЗАЗ 1102 д/н НОМЕР_4 , які зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 , згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Галуцького М.В. від 12 січня 2012 року по виконавчому провадженню ВП № 27853297.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 01 лютого 2021 року.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області: А.В. Сметаніна