Провадження № 2-з/760/582/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і просить:

- стягнути з відповідача різницю між сумою оцінки 230 801, 00 дол. США квартири, на яку було звернуто стягнення, та з урахуванням суми встановленого боргу у розмірі 37 092, 00 дол. США, що за середнім курсом на 03 серпня 2020 року становить 5 375 424, 75 гр.;

- стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання 2196 днів у розмірі 34 937,83 дол. США, що середнім курсом на 03 серпня 2020 року становить 969 524,78 гр.

Ухвалою суду від 25 вересня 2020 було задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням суду від 27 січня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 193 709, 00 доларів США боргу, 34 937, 83 долари США річних та 10 930, 40 гр. судового збору.

Ухвалою суду від 03 червня 2021 року задоволено заяву відповідача, заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду.

У червні позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2668, 0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, та земельну ділянку кадастровий номер: :09:005:0077, площею (га) 0.2077, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Посилається на те, що 25 березня 2021 року на виконання рішення суду від 27 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чепурним В.М. було відкрито виконавче провадження № 64959410.

30 березня 2021 року постановою Верховного суду по справі 760/19047/16, квартира за адресою АДРЕСА_1 вибула з володіння відповідача до іншої особи.

В рамках виконавчого провадження приватним виконавцем Чепурних В.М., було встановлено інше майно, а саме нежитлова будівля літ. "А-2" за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 2668,0 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, об`єкт житлової нерухомості, що належить боржнику на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер, НОМЕР_1 , 28 липня 2015 року, видавник: реєстраційна служба ХМУЮ, та земельна ділянка кадастровий номер: :09:005:0077 площею (га): 0.2077, за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, дата державної реєстрації земельної ділянки: 27 травня 2014 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держземагентства у м. Харкові, цільове призначення: землі житлової та громадської забудови для обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-2», що належить боржнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, 1825, 09.10.2014, видавник : ПН ХМНО Малахова Г.І.

23 квітня 2021 року постановою приватного виконавця Чепурних В.М. про опис та арешт майна ( коштів ) боржника, було описано та накладено арешт на вище зазначене майно з забороною на відчуження.

04 грудня 2015 року під час дії ухвали про арешт квартири у справі № 760/20584/15 відповідач уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_3 з порушенням закону, оскільки об`єктом відчуження за цим договором, було нерухоме майно, яким забезпечено його позов.

Зазначає, що після винесення рішення по даній справі відповідач здійснив закладення власного майна в іпотеку.

Згідно відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 06 квітня 2021 року № 20.1.0.0.0/7-210401/4869, на запит приватного виконавця Чепурних В.М., останнім повідомлено, що між банком та боржником укладено договір про найм (оренду) індивідуального банківського сейфа.

Після відкриття виконавчого провадження, про що достовірно було відомо відповідачу, з 25 березня 2021 року останнім були вчинені дії щодо закриття банківських скриньок.

Вважає, що бездіяльність відповідача з 07 жовтня 2014 року про обов`язок відшкодування вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог, укладення договору про відчуження квартири від 04 грудня 2015 року під час дії ухвали про її арешт, закладення власного майна в іпотеку після проголошення рішення суду у даній справі, закриття банківських скриньок є такими, що грубо порушують його права та дають підстави вважати продовження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Враховуючи викладене, просить задовольнити заяву.

Представник відповідача подав до суду заперечення проти застосування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що приведені в заяві обгрунтування не є достатніми для вжиття таких заходів, оскільки позивач не довів існування ризиків ускладнення виконання можливого рішення суду при невжитті таких заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Підстави забезпечення позову врегульовано ст.149 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову застосовується, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, згідно з п. 1, 1-1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Так, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на нежитлову будівлю літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку кадастровий номер: :09:005:0077, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Однак, ухвалою суду від 25 вересня 2020 року за заявою позивача був накладений арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу, набуття якої у власність останнім у порядку вимог Закону України « Про іпотеку» стала підставою для звернення позивача до суду.

З наданої при зверненні до суду з заявою Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що станом на 18 травня 2021 року квартира АДРЕСА_3 , на яку судом накладено арешт в порядку забезпечення позову, зареєстрована за відповідачем.

З урахуванням цього та приведеного вище суд приходить до висновку про неспівмірність зазначених у заяві заходів забезпечення позову вимогам позивача, які є предметом спору, та відсутності підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва