ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/342/21
провадження № 2-н/753/72/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ахматової-24» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2020 року (згідно із штемпелем відділення поштового зв`язку на конверті) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ахматової-24» (далі - Об`єднання) звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання заборгованості за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкових територій і резервний фонд) в сумі 5480,16 грн., пені в сумі 267,98 грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК України - 917,98 грн. інфляційного збільшення боргу та 453,00 грн. - 3 % річних та судових витрат (судовий збір і витрати на правову допомогу) в розмірі 2219,70 грн.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2021 року вказану заяву передано для розгляду судді Якусику О.В.

Розглянувши подану заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначений ст. 161 ЦПК України, п. 3 ч. 1 якої передбачає, зокрема, вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як передбачено п.п. 3, 5, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів заяви, Об`єднання просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 1 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року, що підтверджується, зокрема, даними Довідки про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг, яка додана до заяви. Відповідно до вказаної довідки, до суми заборгованості відповідача, щодо якої заявник просить видати судовий наказ, включено і заборгованість відповідача, яка існувала у нього станом на жовтень 2018 року (графа «сальдо на початок місяця» цієї довідки).

При цьому, як вбачається з матеріалів заяви, заявник звернувся до суду 30 грудня 2020 року, тобто більш ніж через 3 роки з моменту виникнення права вимоги.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, і проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Таким чином, оскільки пеня і суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, мають різну правову природу, вимога заявника про стягнення з відповідача пені в сумі 267,98 грн. не відповідає викладеним у п. 3 ч. 1 статті 161 ЦПК України вимогам стосовно складових заборгованості, щодо яких може бути видано судовий наказ.

Суд також звертає увагу заявника, що ним заявлені вимоги про сплату заборгованості, яка складається із періодичних (щомісячних платежів), а отже нарахування інфляційних втрат здійснюється окремо щодо кожного з періодичних платежів та за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як свідчить наданий заявником розрахунок, він здійснений без урахування зазначених вимог, а інфляційні втрати розраховані, виходячи з кінцевої суми заборгованості станом на 1 вересня 2020 року у сумі 5480,16 грн. та за весь період, за який заявник просить стягнути заборгованість, що є вочевидь необґрунтованим.

На підставі викладеного, оскільки заяву подано поза межами строку позовної давності, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу, у видачі судового наказу Об`єднанню слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 160, 161, 163-166, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Ахматової-24» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за спожиті житлово-комунальні послуги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Повне судове рішення складено 25 січня 2021 року.

Суддя О.В. Якусик