Справа № 527/775/21
провадження № 2/527/294/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Свістєльнік Ю.М.,

за участю: секретаря Волик Ю.І.,

представника позивача Гонтар В.М.,

представника відповідача ТОВ «Зерно-Агротрейд» - Охоцької Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Глобине клопотання представника ТОВ «Зерно-Агротрейд» про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд», Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Астарта-Київ» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Глобинського районного суду Полтавської областіз позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Астарта-Київ» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача ТОВ «Зерно-Агротрейд» звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, до правовідносин сторін не застосовуються норми КЗпП України. Повноваження виконавчого органу Товариства директора Михайлеця О.М. припинено відповідно до ч.3 ст.99 ЦК України, що не може розглядатись у площині трудових прав.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі. Разом з цим вказав, що в разі задоволення клопотання прохає направити справу до Господарського суду м.Києва для розгляду за юрисдикцією.

Представник відповідача ТОВ «Зерно-Агротрейд`у судовому засіданні підтримала надане клопотання, прохала задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Астарта-Київ» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали цивільної справи, клопотання представника відповідача, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, заслухавши представника позивача, суд приходить до наступного.

Згідно наказу №6-К ОСОБА_1 з 28.03.2017 року працював директором адміністративно-господарського відділу Товариство з обмеженою відповідальністю «Кобеляцький комбікормовий завод».

Рішенням №02/17/2020 від 17 лютого 2020 року, ТОВ «Астарта-Київ» прийнято рішення припинити діяльність (реорганізувати) ТОВ «Кобеляцький комбікормовий завод» шляхом приєднання до ТОВ «Зерно-Агротрейд». Внаслідок цього ОСОБА_1 був звільнений 30.06.2020 року наказом №14-К на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням №03/16/2021 від 16.03.2021 року ТОВ «Астарта-Київ» припинило з 16 березня 2021 року повноваження виконавчого органу Товариства директора Михайлеця О.М. відповідно до ч.3 ст.99 ЦК України та п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України та його звільнено з посади директора Адміністративно-господарського відділу ТОВ «Кобеляцький комбікормовий завод», про що видано відповідний наказ №16-К від 16.03.2021 року (а.с.4,5).

Порядок створення та діяльності господарських товариств, одним із різновидів яких є товариство з обмеженою відповідальністю урегульовано Цивільним кодексом, Господарським кодексом, Законом України «Про господарські товариства».

Відповідно до частини третьої статті 81 ГК України та частини першої статті 50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

За змістом частини першої статті 167 ГК України корпоративні права визначаються як права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи у управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Повноваженнями щодо управління товариством наділені учасники товариства, права яких передбачено у статті 10 Закону Законом України «Про господарські товариства».

Управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). У товариствах, в яких законом чи установчими документами передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього (статті 23 Закону ).

Частиною першою статті 98 ЦК України передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Відповідно до частини першої статті 99 ЦК України виконавчий орган створюють загальні збори товариства. У частині 3 статті 99 ЦК України передбачено, що члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо у установчих документах не визначені підстави їх усунення.

Згідно статті 3 Кодексу законів про працю України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору.

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), «за правилами цивільного судочинства необхідно розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України (припинення повноважень за частиною третьою статті 99 ЦК України)».

З огляду на те, що позивач оскаржує його звільнення з посади голови правління за пунктом 5 частини першої статті 41КЗпП України, спір належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 959/11487/16-ц, зазначила: «Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Під цивільною юрисдикцією розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин віднесені до предметної юрисдикції господарських судів, що визначено п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на наведене, природу правовідносин сторін, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо необхідності закриття провадження у справі.

Також, з огляду на приписи ст.256 ЦПК України, суд вважає за необхідне повідомити позивача про можливість звернення досуду в порядку визначеному ГПК України з метою вирішенням спору.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача ТОВ «Зерно-Агротрейд» та закрити провадження у справі, оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст.ст.19,43,222,255,258,260,261,263,353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ТОВ «Зерно-Агротрейд» про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд», Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Астарта-Київ» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерно-Агротрейд», Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Астарта-Київ» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 08.06.2021 року.

Суддя Ю. М. Свістєльнік