Номер провадження: 22-ц/813/1258/21
Номер справи місцевого суду: 2-3246/2010
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сіваченко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2020 року у справі за заявою АТ «Ощадбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

АТ «Ощадбанк» звернулось із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування своєї заяви АТ «Ощадбанк» послався на втрату оригіналу виконавчого листа №2-3246/2010, та необхідність у зв`язку з цим поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2020 року у задоволені заяви АТ «Ощадбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі АТ «Державий ощадний банк України» просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2010 року з ОСОБА_1 на користь банку стягнута заборгованість за генеральною угодою № 2231-н від 17.12.2007 року у загальному розмірі 305 901,78 грн., судовий збір.

Рішення суду набрало законної сили.

03 березня 2011 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист.

01 березня 2013 року виконавчий лист №2-3246/10 пред`явлений банком до виконання до відділу ДВС Першого Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується заявою банка від 26.02.2013 року № 28/1-19/1685.

Згідно листа Першого Малиновського ВДВС в м. Одесі Південне Міжрегіонального управління Міністерства юстиції №6186 від 17.02.2020р. виконане провадження завершено згідно п.7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист направлено стягувачу, станом на 17 лютого 2020 року виконавчий лист №2-3246/10 від 03.03.2011 року виданий Малиновським районним судом м. Одеси у відділі ДВС не перебуває.

Фактично рішення суду не виконано.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на час ухвалення рішення, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Разом із тим, встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив.

Так, виконавча давність - це встановлений у законі строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено саме до примусового виконання.

Перебіг строку виконавчої давності починається з набранням рішенням суду законної сили.

Переривається перебіг цього строку пред`явленням виконавчого документа до виконання, а також частковим виконанням рішення.

Пропуск строку виконавчої давності, за загальним правилом, позбавляє стягувача права на примусове виконання рішення.

Поряд із тим, у разі пропуску цього строку з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (стаття 433 ЦПК України).

Поновлення строку передбачає, що один раз виданий судом виконавчий документ у цьому разі вважається поданим у належний строк.

Суд першої інстанції враховував, що обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Поряд із тим, жодних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа заявником не надано.

При цьому, суд враховує вимоги п. 17.4 Розділу VIII Перехідних положень ЦПК України, ст. 433 ЦПК України, за змістом яких вимоги про видачу дублікату виконавчого листа пов`язані із строком його пред`явлення до виконання.

Так, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Однак колегія суддів повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Щодо видачі дубліката виконавчого документа.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до статей 12, 81 чинного ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Правовідносини з виконання судових рішень є триваючими до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом, а тому стягувач або державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідною заявою, направленою на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення стільки раз, скільки для цього необхідно, аби виконати судове рішення. Проте, це не повинні бути тотожні й аналогічні заяви, які вже судом вирішені.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 488/3753/17-ц (провадження № 61-17011сво19).

Заява про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення вмотивована тим, що 26 лютого 2013 року через канцелярію Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було подано чергову заяву про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа №2-3246/10 від 03.03.2011р. щодо стягнення заборгованості та судових витрат з ОСОБА_1 .

Як надалі стало відомо і автоматизованої системи виконавчих проваджень, 05 березня 2013 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

10 липня 2015 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Жодних процесуальних документів щодо вказаного виконавчого провадження, в тому числі і оригіналу виконавчого листа №2-32А60 від 03.03.2011 року, на адресу Банку не надходило.

АТ «Ощадбанк» неодноразово цікавився рухом виконавчого провадження, зокрема, для встановлення статусу виконавчого провадження на адресу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі направлені численні запити: №28/01-19/2595 від 13.03.2014р., №113.20-13/1202/2345 від 01.03.2017р.; №113.20-13/2231-н/14646 від 14.02.2018р.; №113.20-13/2231-н/34192 від 12.04.2018р., №113.20-13/2231-н/1480/106835/2019-15/ВИХ від 26.11.2019р., №113.20-13/2231-н/10165/2020-15/ВИХ від 10.02.2020р.,

21 лютого 2020 року на адресу АТ «Ощадбанк» надійшов лист №6186 від 17 лютого 2020 року з якого вбачається, що згідно відомостей АСВП про виконавче провадження №27619337, з примусового виконання виконавчого листа №2-3246/10 від 03.03.2011р., виданого Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ«Ощадбанк» грошової суми у розмірі 306 811,78 гривень було завершене згідно п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 2 частини XI наказу від 07.06.2017р. № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Згідно наказу від 07.06.2007р. №1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання згрупованих поштових реєстрів становить один рік.

Станом на 17 лютого 2020 року виконавчий лист №2-3246/10 від 03.03.2011р., виданий Малиновський районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» грошової суми у розмірі 306 811,78 гривень відділі не перебуває, а надати підтвердження направлення виконавчого документа на адресу стягувача не уявляється можливим.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що виконавчий лист №2-3246/10 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальній сумі 306 811,78 гривень на теперішній час не перебуває на виконанні в Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі та відсутній у АТ «Ощадбанк», отже виконавчий лист № 2-3246/10 від 03.03.2011 року був втрачений по незалежним від АТ «Ощадбанк» причинами, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2010 року всупереч ст. 18 ЦПК України залишається так і не виконаним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що постанова про відкриття ВП від 05.03.2013 року, ані постанова про повернені виконавчого документа від 10.07.2015 року, ані оригінал виконавчого листа 2-3246/10 від 03.03.2011 року на адресу АТ «Ощадбанк» не надходили.

Також судова колегія зазначає, що Першим Малиновським ВДВС у м. Одеси не надано будь-яких доказів відправлення та отримання АТ «Ощадбанк» копій вказаних постанов та оригіналу виконавчого документа, а тому заява про видачу дублікату виконавчого документа підлягає задоволенню.

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ст. 443 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Враховуючи обставини справи, те, що виконавчий документ був втрачений не з вини АТ «Ощадбанк», заявник цікавився рухом виконавчого провадження, апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановлення нового судового рішення про задоволення заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу апеляційної скарги на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» сплатило судовий збір у розмірі 2102 гривні, а апеляційна скарга задоволена частково, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ «Державний ощадний банк України» 2102 гривні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2020 рокускасувати.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-3246/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 305 901 гривень 78 копійок та 910 гривень судових витрат.

Поновити строк для предявлення до виконання виконавчого листапо цивільній справі №2-3246/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 305 901 гривень 78 копійок та 910 гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» () витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2102 гривні.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 червня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк