Провадження № 2/638/2370/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Подосокорської А.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. 20.01.2021 позивачем подано заяву про зміну предмету позову. В обгрунтування уточненої позовної заяви ОСОБА_3 зазначено, що з відповідачем перебував у шлюбі, від якого народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04.10.2016 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб розірвано. Постановою Харківського апеляційного суду від 08.02.2019 змінено рішення від 21.12.2016 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), починаючи з 17.03.2016 та до повноліття дитини. На теперішній час відкрито виконавче провадження з виконання рішення про стягнення аліментів. З січня 2020 ОСОБА_3 не працював, отже матеріальне становище змінилось. Згідно довідки про заборгованість зі сплати аліментів, розмір аліментів визначається виходячи із середнього заробітка працівника м. Києва. З огляду на це розмір аліментів є непомірним для позивача. Окрім того, позивач має ще одну малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір дитини ОСОБА_8 , яка до досягнення дитини також перебуває на його утриманні. Позивач є фітнес тренером, його діяльність підпала під дію обмежувальних заходів , встановлених у зв`язку з карантином, отже має мінливий, нестабільний дохід. У зв`язку з чим позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частини його заробітку (доходу) до 1/8 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що доводи позивача не спростовують наявність у нього матеріального становища, що дозволяє утримувати двох дійте та свідчить про відсутність законних підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина. Окрім того, у лютому 2020 ОСОБА_3 була сплачена заборгованість по аліментам у сумі 64069 грн, що також свідчить про його задовільний матеріальний стан. Доказів, які свідчать про наявність підстав для зміни розміру аліментів на утримання дитини, наявність інших аліменти зобов`язань не має, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби у лікуванні також не надано. Позивач не доведено зміни майнового стану. У зв`язку з чим позивач просила відмовити у задоволені позову.

У судове засідання позивач не з`явився, уповноважив представника ОСОБА_1 представляти його інтереси в суді.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 підтримала позов, просила задовольнити, з підстав, викладених у позові. У подальшому представник позивача просила розглядати справу без участі позивач та його представника. Визнати причини неявки відповідача та її представника неповажними, позовну заяву , у урахуванням уточнень, задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, уповноважила представника ОСОБА_2 представляти її інтереси в суді.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві. У подальшому представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

За таких обставин суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного:

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2016, справа №755/7131/16. Рішення набрало законної сили.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , яке видано 11.03.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції, актовий запис 1123.

08.02.2019 постановою Харківського апеляційного суду у справі №638/4201/16 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.12.2016, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку, починаючи з 17.03.2016 та до повноліття дитини.

На виконання судового рішення про стягнення аліментів ОСОБА_4 отримала виконавчий лист та пред`явила його до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Положеннями статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За правилами статті 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Як зазначено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір дитини ОСОБА_8 , яка до досягнення дитиною трьох років перебуває на його утриманні. Окрім того, позивач зазначає, що працює фітнес- тренером, його діяльність підпала під дію обмежувальних заходів, у зв`язку з карантинними обженнями.

На підтвердження цих обставин позивач надав копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_2 , відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження своїх посилань про погіршення матеріального стану позивачем не надано доказів того, що дитина ОСОБА_12 , перебуває тільки на його утриманні, що мати дитини не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Більш того, на момент розгляду справи ОСОБА_12 досяг трьох років, отже відпустка по догляду за дитиною скінчилась та мати дитини має змогу приступити до роботи.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_3 про зміну його сімейного стану, суттєвого ускладнення майнового становища, народження іншої дитини, самі по собі не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дитини - ОСОБА_13 , а інших доказів скрутного матеріального стану він не надала.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_4 надано витяг з історії хвороби дитини ОСОБА_13 , копії чеків на купівлю ліків.

Тобто, відповідачем доведено, що у разі зменшення розміру аліментів буде погіршено становище дитини.

Окрім того, батьки не мають компенсувати утримання однієї дитини за рахунок іншої.

Також, при вирішенні питання по суті справи судом враховано, що утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, також суд враховує, що позивач - працездатна особа і не позбавлений можливості вжити заходів, спрямованих на збільшення своїх доходів.

Визначений постановою Харківського апеляційного суду розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, з огляду на не доведеність існування обставин, які підтверджують зміну матеріального становища позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.ст.182,192 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За вимогами ст. 141 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 180,181,182,192 Сімейного Кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.06.2021.

Сторони:

Позивач- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД