ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/221/21 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області у складі

головуючого судді Чернової О.В.,

за участі секретаря Дмитренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золочівська селищна рада про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

02.03.2021, та після усунення недоліків 22.03.2021, до суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій вона просить суд встановити факт того, що вона та ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 15.03.1992 року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживала разом з ОСОБА_2 починаючи з 15 березня 1992 року в її квартирі АДРЕСА_1 , як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно оплачували комунальні послуги. Займалися благоустроєм свого житла, робили ремонт, купували меблі, техніку та інші предмети побуту. Підтримували родинні зв`язки та спілкувалися з її та його батьками. Всі свята проводили в колі друзів. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер в м. Кіровоград, де вони гостювали у його друзів. За життя чоловік мав у власності земельну ділянку та інше майно. 26.10.2020 звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, так як відсутні документи, що підтверджують факт прийняття спадщини та факт родинних відносин між нею та спадкоємцем. Таким чином, їй необхідно встановити факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю, оскільки це тягне за собою певні юридичні наслідки, пов`язані із оформленням спадщини, а встановити даний факт у позасудовому порядку неможливо.

Заявник та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні 24.05.2021 підтримали вимоги з підстав, викладених у заяві, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник заявника зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали з 1992 року та до його смерті, як чоловік та дружина. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка, яка перебуває в оренді. ОСОБА_2 неодноразово надавав ОСОБА_1 довіреність на отримання орендної плати. ОСОБА_2 помер в м. Кіровограді, де вони разом гостювали і там поховали поряд з родичами. Зареєстровані були за однією адресою у заявниці. В інших шлюбах в цей період не перебували.

В судове засідання 02.06.2021 заявник та її представник не з`явилися, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительниці.

Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду завчасно надав письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника, вирішення справи відніс на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні 24.05.2021 як свідок ОСОБА_4 вказала, що вона проживає в АДРЕСА_3 з 1979 року. ОСОБА_1 проживала поряд. Вона не знає, чи перебувала ОСОБА_1 в шлюбі з ОСОБА_2 .. З ним вона проживала до його смерті. Часто їздили в місто, де він народився, де він і помер та був похований. Проживали як чоловік і дружина, разом вели спільне господарство, разом їздили відпочивати, робили ремонт, купували меблі, побутову техніку за спільні кошти, спільно відмічали свята. Спільних дітей не було, були діти у ОСОБА_1 від попереднього шлюбу.

Допитана в судовому засіданні 24.05.2021 як свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_4 з 1979 року, ОСОБА_1 проживає там з того з часу. Спочатку вона проживала там зі своїм чоловіком та дітьми, потім вони з чоловіком розійшлися і він поїхав до м. Харків. З ОСОБА_2 вона почала проживати з 1992 року та до його смерті як чоловік та дружина. Вели спільне господарство, вели спільний бюджет, разом робили ремонт, купували побутову техніку, разом їздили відпочивати, відмічали свята. На фотокартці, наданій на огляд, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , донька ОСОБА_1 її чоловік та донька. Вони проживали разом.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та

На підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації Харківської області від 25.11.2002 № 320 ОСОБА_7 виділено право на земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:0132, площею 3,19 га в межах, згідно з планом, яка розташована на території Одноробівської сільської ради для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії III-ХР № 085273, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 76 від 29.12.2002..(а.с. 10,12)

За договором оренди землі б/н від 01.03.2001 ОСОБА_2 передав ФГ «Альфа» належну йому земельну ділянку, згідно сертифікату серії ХР № 0107712. (а.с.32,33).

ОСОБА_2 надав розписку про те, що він довіряє ОСОБА_1 отримати орендну плату за земельний пай з 1997 по 2007 роки. (а.с.31)

Згідно довідки в.о. старости Одноробівського старостинського округу, акту, складеного сусідами ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та депутата селищної ради Дмитерчука В.Д. ОСОБА_2 , проживав без реєстрації зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 з 15.03.1992 по листопад 2008 року та вели спільне господарство. (а.с. 14,15,16)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 68 років помер ОСОБА_2 , про що 05 грудня 2008 року Міським відділом по реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області актовий запис № 3581 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .(а.с. 9)

З інформації щодо спадкової справи, наданої завідувачем Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області К. Борисенко від 23.03.2021 № 498/01-16, наданої на виконання ухвали суду від 23.03.2021, вбачається, що після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріальної контори з заявами про прийняття чи відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. Перевірка здійснювалася за алфавітними книгами спадкових справ з дня смерті та по теперішній час та згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 64055329 (а.с. 39,39,40)

26.10.2020 Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не встановлено факт прийняття спадщини та факт родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 17)

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб 11 червня 1967 року громадянин ОСОБА_8 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який було зареєстровано в Одноробівській Першій сільській раді Золочівського району Харківської області, актовий запис № 13. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_1 . 13.09.1988 шлюб між подружжям розірвано. (а.с. 52)

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб 09 березня 1990 року громадянин ОСОБА_2 та ОСОБА_10 уклали шлюб, який було зареєстровано в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського МУЮ, актовий запис № 165. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_10 . 11.12.1991 шлюб між подружжям розірвано. (а.с. 70-72)

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.п.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 21 ППВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК(2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що заявник та ОСОБА_2 проживали однією сім`ю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

За правилами ч.3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, той факт, що заявник надав суду правовстановлюючі документи на майно, яке належало померлому, що само по собі може розцінюватися як один з доказів сумісного проживання його зі спадкодавцем, суд дійшов висновку, що заявником доведений факт спільного проживання, спільного побуту, наявності взаємних прав та обов`язків між нею та спадкодавцем ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, судом встановлено, що заявник проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю понад п`ять років до дня його смерті, а встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини заявнику необхідно для оформлення спадщини за законом, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю до дня його смерті.

Керуючись ст.ст.3,12,258,259,265,273,315,354,355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золочівська селищна рада про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 15 березня 1992 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Золочівська селищна рада, , адреса: Харківська область, смт. Золочів, вул. Центральна. 13А.

Суддя О. В.Чернова