Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2022/20 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 84 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Талько О.Б.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 15 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Вачко В.І.,

у цивільній справі №286/2022/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Овруцька міська рада Житомирської області, про зобов`язання вчинити дії , -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просила ухвалити рішення про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 15 грудня 2020 року закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

У апеляційній скарзі, поданій через представника ОСОБА_3 , ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, оскаржувана ухвала незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду, на думку апелянта, є помилковими, оскільки вимога по справі №286/2764/18 стосувалася вентиляційної труби, а вимога у даній справі №286/2022/20 заявлена щодо трубопровідної витяжки, що не є тотожними поняттями. Крім того, у висновку експерта в описовій частині вказано на трубопровідну витяжку (по ній вимоги у позовній заяві у минулій справі не було), а у резолютивній - на вентиляційну трубу, щодо якої вимога у позовній заяві у минулій справі не була заявлена. Тобто, експерт розділив ці дві конструктивні речі. Вважає, щоб розібратися, чи є трубопровід витяжка вентиляційною трубою з попереднього висновку експерта, чи становить трубопровід витяжка ідендичну загрозу з вентиляційною трубою, потрібно призначити нову судову будівельно-технічну експертизу, про що наголошувалося в судовому засіданні. Однак, на думку апелянта, суд прийшов до передчасного висновку про закриття провадження у справі, оскільки погодився з думкою представника відповідача, що вентиляційна труба є трубопроводом витяжки.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що є рішення суду, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Так, згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо набрало законної сили, рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухваленіабо постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу (ч.2 ст.255 ЦПК України).

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Предмет позову в розумінні цивільного процесуального закону - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, що викладені в постановах від 10.06.2020 року у справі №366/2099/17, від 27.05.2020 року у справі №761/35475/18, від 13.05.2020 року у справі 65/4455/19, від 08.04.2020 року у справі №910/16868/19, від 27.11.2019 року у справі №303/4229/16-ц, від 27.11.2019 року у справі №235/4711/15-ц, від 22.05.2019 року у справі №640/7778/18, від 19.11.2019 року у справі №640/5563/19, від 09.10.2019 року у справі №285/3912/18, від 19.06.2019 року у справі 59/488/17, закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

В даному випадку судом першої інстанції встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирського району від 08.01.2020 року у справі № 286/2764/18, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 04.03.2020 року та набрало законної сили, відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком. В тому числі відмовлено у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що перебуває у користуванні позивача, та частиною житлового будинку, що належить позивачу на праві власності, за адресою АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованого відповідачем приміщення, а саме добудованої веранди та вентиляційної труби.

Як вбачається із висновку експерта за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 25.07.2019 року №857/07.19, призначеної та проведеної в межах цивільної справи №286/2764/18 для вирішення спору про знесення самочинного будівництва, серед іншого, було встановлення відповідності проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва спорудження трубопроводу витяжки з приміщення кухні квартири АДРЕСА_2 вентиляційної труби.

Отже, суд першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження дійшов передчасного висновку про однаковий предмет та підстави позову, що заявлявся у цивільних справах № 286/2764/18 та № 286/2022/20.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі, оскільки не звернув уваги на те, що у справі 286/2764/18 позов було заявлено до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що перебуває у користуванні позивача, та частиною житлового будинку, що належить позивачу на праві власності, шляхом знесення самочинно збудованого відповідачем приміщення, а саме добудованої веранди та вентиляційної труби.

У даній справі ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Овруцька міська рада, в якій просить зобов`язати відповідача демонтувати трубопровід витяжку приміщення кухні квартири АДРЕСА_2 , а саме демонтувати трубопровід витяжки.

Тобто, зазначені позови за суб`єктини складом та об`ємом заявлених вимог не є тотожними.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Відтак, предмет та підстави позову у цивільній справі 286/2764/18 та у справі 286/2022/20 не є однаковими, а тому висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є помилковим.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст.367,368,376,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Овруцького районного суду Житомирської області від 15 грудня 2020 року року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Овруцька міська рада Житомирської області про зобов`язання вчинити дії направити до Овруцького районного суду Житомирської області для продовження її розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бутио скаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складено 26.01.2021 року.