Справа№ 328/1148/21
27.05.2021
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2021 року м. Токмак Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Гавілей М.М.,

при секретарі судового засідання - Корольковій К.М.,

за участю

заявника - ОСОБА_1 ,

представника Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області - Зайченко М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу поданої в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України.

Заявлені вимоги обґрунтовує наступним.

ОСОБА_1 , народився в селі Очеретувате Токмацького району Запорізької області 24.10.1962 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Очеретуватською сільською радою В.Токмацького району Запорізької області від 10.11.1962 року.

Від самого народження по теперішній час заявник проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за межі України не виїжджав та не змінював адреси свого постійного місця проживання.

З 1969 року по 1979 рік навчався в Очеретуватській ЗОШ, з 01.09.1979 року - в ПТУ-21 м. Токмак Запорізької області.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 виданого 17.10.1980 року Токмацьким об`єднаним міським військовим комісаріатом Запорізької області він був призваний 05.11.1980 року до військової служби та звільнений до запасу 13.11.1982 року.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 з 17.01.1983 року по 07.12.1984 року навчався в ПТУ-13 м. Пологи Запорізької області.

З 14.10.1985 року до 01.02.1988 року працював на Донецькій залізниці, колійна машинна станція № 7, що підтверджується записами №№ НОМЕР_4 трудової книжки серії НОМЕР_3 .

Довідкою № 1983 від 03.10.2017 року, виданою виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, підтверджується той факт, що до січня 1983 року він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, довідкою № 1982 від 03.10.2017 року, виданою виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, підтверджується, що його батько ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом з ним проживали ОСОБА_1 та його матір, ОСОБА_3 .

Також, довідкою № 1984 від 03.10.2017 року, виданою виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області підтверджується, що його матір, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та разом з нею на день її смерті проживав ОСОБА_1 , без реєстрації місця проживання.

Довідкою виконавчого комітету Токмацької міської ради Пологівського району Запорізької області від 25.02.2021 року № 37 підтверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживає без реєстрації за вищевказаною адресою.

Станом на теперішній час, виникла необхідність отримати документи громадянина України, оформити паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду для надання вказаних документів до нотаріальної контори для можливості успадкувати після смерті матері та батька спадкове майна.

03.03.2021 року ОСОБА_1 письмово звернувся до Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області, на що йому надано відповідь за вих. № 2339-644/2339.1-21 від 27.03.2021 року, що згідно наданої ним інформації його особу було ідентифіковано, але належність до громадянства України не встановлено. Також, рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Інших документів окрім свідоцтва про народження та військового квитка радянського зразка у нього не має, відміток щодо прописки не збереглось. Паспорт громадянина України ОСОБА_1 своєчасно не оформив, з причини чого, встановити належність до громадянства України не вбачається можливим.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву з підстав, викладених у заяві та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у судовому засіданні при вирішенні заяви по суті покладалася на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 знає багато років, мешкають в одному селі Очеретувате Токмацького району Запорізької області, разом навчалися в одній школі, ОСОБА_1 з народження мешкає в АДРЕСА_1 , кілька років з 1985 по 1988 рік він мешкав та працював у Донецькій області, потім повернувся у рідне село, де мешкає по теперішній час, станом на 24 серпня 1991 року він постійно проживав в с. Очеретувате Токмацького району Запорізької області, не виїздив за межі країни.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 знає багато років, мешкають в одному селі Очеретувате Токмацького району Запорізької області, ОСОБА_1 був її однокласником, з народження мешкає в АДРЕСА_1 , де проживав разом зі своїми батьками, після школи він навчався в ПТУ м. Токмак, пізніше в ПТУ м. Пологи, служив в збройних силах у 80-х роках, У період з 1985 по 1988 року працював в м. Ясинувате Донецької області. Станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 постійно проживав в с. Очеретувате Токмацького району Запорізької області, не виїздив за межі країни.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, показання свідків та дослідивши письмові докази по справі, знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , народився в селі Очеретувате Токмацького району Запорізької області 24.10.1962 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Очеретуватською сільською радою В.Токмацького району Запорізької області від 10.11.1962 року.

Від самого народження по теперішній час заявник проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за межі України не виїжджав та не змінював адреси свого постійного місця проживання.

З 1969 року по 1979 рік навчався в Очеретуватській ЗОШ, з 01.09.1979 року - в ПТУ-21 м. Токмак Запорізької області.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 виданого 17.10.1980 року Токмацьким об`єднаним міським військовим комісаріатом Запорізької області він був призваний 21.10.1980 року до військової служби та звільнений до запасу 13.11.1982 року.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 з 17.01.1983 року по 07.12.1984 року навчався в ПТУ-13 м. Пологи Запорізької області.

З 14.10.1985 року до 01.02.1988 року працював на Донецькій залізниці, колійна машинна станція № 7, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_3 .

Згідно довідки № 1983 від 03.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, ОСОБА_1 до січня 1983 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 1982 від 03.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, батько заявника ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом з ним проживали ОСОБА_1 та дружина померлого, ОСОБА_3 .

Згідно довідки № 1984 від 03.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області матір заявника, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та разом з нею на день її смерті проживав ОСОБА_1 , без реєстрації місця проживання.

Довідками виконавчого комітету Токмацької міської ради Пологівського району Запорізької області від 25.02.2021 року № 37, від 05.03.2021 року №39 підтверджується той факт, що ОСОБА_1 з 1988 року постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

На теперішній час у заявника виникла необхідність отримати документи громадянина України, оформити паспорт та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду для надання вказаних документів до нотаріальної контори для можливості успадкувати після смерті матері та батька спадкове майна.

03.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області, на що йому надано відповідь за вих. № 2339-644/2339.1-21 від 27.03.2021 року, що згідно наданої ним інформації його особу було ідентифіковано, але належність до громадянства України не встановлено. Також, рекомендовано звернутися до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року)

проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.
Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 8 вказаного порядку зазначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР; в) рішення суду, яке підтверджує факт проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 року) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 року) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У зв`язку з неможливістю іншим чином встановити факт постійного проживання заявника на території України з 24.10.1962 року по теперішній час, в тому числі станом на 24.08.1991 року, заявник змушений звернутися до суду із даною заявою.

На підставі ч.1 ст.293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Частиною другою даної статі визначено, що суд в порядку окремого провадження розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до частини 1 статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Враховуючи положення зазначених вище норм законодавства, а також не можливість іншим чином довести і підтвердити факт проживання ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України на території України станом на 24.08.1991 року, факт, який просить суд встановити заявник, має юридичне значення, так як надасть можливість підтвердити належність до громадянства України та отримати паспорт громадянина України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,5, 258, 265, 273, 315, 318 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Очеретувате Токмацького району Запорізької області Україна, з 24.10.1962 року і до цього часу постійно проживав на території України, в тому числі і на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 07.06.2021 року.

Суддя: