печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Остапчук Т.В.

при секретарі судових засідань Москаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування майнової та моральної шкоди, просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожен день прострочення за період з 08.07.2018 року по 17.07.2019 та моральну шкоду, загалом 40 358,20 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 5 400,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 08.07.2019 року ОСОБА_1 намагався поповнити свій картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на суму 39 800 грн. Ініціювання даної платіжної операції здійснювалося засобами банкомату (№ САК 39709 ), який знаходиться у відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою: м.Київ, вул.Генерала Алмазова, 2. Після того як банкоматом були прийняті кошти - фактичне зарахування коштів на рахунок клієнта не відбулося. З огляду на це, клієнт звернувся до банку, який зафіксував дане звернення та, в свою чергу повідомив, що кошти спочатку будуть повернуті впродовж 24 годин - максимум 3 дні, з часом банк довів інформацію до клієнта, що заявка прийнята та буде опрацьована від 24 годин до 7 днів. У зв`язку з довготривалим не зарахуванням коштів на рахунок, 17.07.2019 року позивач здійснив дзвінок в службу підтримки Приватбанку. Вранці 18.07.2019 року позивач виявив, що кошти були зараховані на рахунок, однак в обліковому записі позивача вказано, що кошти на рахунок надійшли 08.07.2019 року, що суперечить реальному стану подій. Отже, внаслідок дій відповідача кошти позивача були заблоковані строком на 11 днів, що не передбачено ані законом, ані договором. В судове засідання позивач не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проси розглянути справу у відсутність, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В судовому засіданні встановлено, що позивач стверджує, що 08.07.2019 року ним вносились кошти в розмірі 39800 грн. на його власну карту НОМЕР_1 але фактичне нарахування цієї суми відбулося лише 18.07.2019 року, у зв`язку з чим просить стягнути з АТ КБ «ПриватБанк»: пеню в розмірі - 358,20 грн, моральну шкоду в розмірі - 40000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5400,00грн. Разом з тим, з виписки по рахунку позивача вбачається, що кошти в розмірі 39800,00 грн були зараховані на рахунок позивача 08.07.2019 року. У зв`язку з цим доводи позивача щодо несвоєчасного зарахування коштів є недоведеними. Оскільки позивач не наводить жодного доказу несвоєчасного зарахування коштів вважаю, що дана обставина є надуманою. Оскільки не доведено несвоєчасне зарахування коштів, а отже вимога, щодо стягнення пені, яка є похідною також не підлягає до задоволення. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 25 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)'' від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш. заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення Право на відшкодування моральної шкоди закріплено і в Конституції України, згідно з якою громадяни мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди: завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням недостовірної інформації про громадянина та членів його сім`ї; завданої громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади; завданої безпідставним засудженням громадян; завданої фізичним і юридичним особам актами і діями, які визнані Конституцією Судом неконституційними. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Виходячи з аналізу ст. 1167 ЦК України "Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду", зобов`язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності: моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювана шкоди; причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою;вини заподіювана шкоди. Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести заявник. В позовній заяві приводиться лише оціночне судження позивача щодо завдання йому моральної шкоди яка полягає в тому, що позивач змушений був докласти певні зусилля для повернення коштів позивачем не надано належних та допустимих доказів, судом не встановлено, що з вини відповідача спричинена шкода моральна шкода, відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними не знайшли підтвердження в судовому засіданні, тому не підлягають задоволенню. Керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, 12,13,77,79, 81,263,264,27,354ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення майнової шкоди.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення 29.04.2021 року.

Суддя Остапчук Т.В.