Справа № 523/1874/13- ц
Провадження №6/523/81/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого-судді Дяченко В.Г.

при секретарі Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні цивільній справі № 523/1874/13-ц,-

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м.Одеси перебувала справа №523/1874/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

26.03.2013 року Суворовським районним судом м.Одеси прийнято рішення у справі № 523/1874/13-ц, яким позовну заяву публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку задоволено.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Шурової М. П. подав до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі №523/1874/13-ц.

Заяву мотивовано тим, що 06 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» укладено Договір про відступлення прав вимоги №103, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №ICKGMCUI.22748.005 від 02.02.2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Враховуючи зазначене в заяві представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просив задовольнити вказану заяву та замінити сторону виконавчого провадження з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

У судове засідання учасники справи не прибули, що не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження відповідно ч.3 ст. 442 ЦПК України. Заявник надав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ.

Так, судом встановлено, що 26.03.2013 року Суворовським районним судом м.Одеси прийнято рішення у справі № 523/1874/13-ц, яким позовну заяву публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський банк розвитку задоволено.

06 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» укладено Договір про відступлення прав вимоги №103, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №ICKGMCUI.22748.005 від 02.02.2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Згідно положень частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Суд при розгляді заяви приймає до уваги позицію Верховного суду від 05 грудня 2018 року (справа № 643/4902/14-ц), згідно якої по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництвата можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржених ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, суд вважає клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 4, 18, 247, 353, 442 ЦПК України, ст.ст. 11, 202, 512, 514 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні цивільній справі № 523/1874/13-ц - задовольнити.

Замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 32) у виконавчому провадженні з виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси по цивільній справі №523/1874/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя