справа №439/1835/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунди А.О.,

з участю секретаря Музички Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що 14.02.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Бродівського РУЮ Львівської області, актовий запис № 14. Від шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для звернення з позовом є те, що протягом останніх років між сторонами стали виникати конфлікти через різні погляди на сімейне життя, які згодом набули системного характеру. Вони стали чужими людьми. Моральна основа шлюбу відсутня. Протягом тривалого часу сторони не підтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного побуту та бюджету. Сім`я розпалася і можливість її збереження відсутня. Шлюб носить виключно формальний характер, подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі та недоцільні, а також суперечать їх інтересам, оскільки постійні непорозуміння та конфлікти завдають позивачу психологічних страждань. Крім того, формальні шлюбні відносини обмежують право позивача на особисту свободу, а також створюють перешкоди у здійсненні правочинів, для яких необхідна згода іншого з подружжя. При таких обставинах вважає, що спільне подружнє життя в майбутньому не можливе і даний шлюб повинен бути розірваний. На підставі вищевикладеного та із посиланням на вимоги ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112, ст.113 СК України просить розірвати шлюб. А також стягнути понесені судові витрати.

29.12.2020 року відкрито провадження у справі.

Сторони в судове засідання не з`явилися подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Позивачка позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, на примирення не згідна.

Відповідач позов визнав, згідний на розірвання шлюбу, однак заперечив щодо стягнення з нього судових витрат на правову допомогу. Зазначив, що дана категорія справ є нескладною, розмір витрат на правову допомогу не є співмірним з обсягом наданих послуг. Крім цього, позивачем на надано будь-яких доказів понесення таких витрат та надання послуг. Також просить суд взяти до уваги, що на його утриманні перебуває мати інвалід 1 групи, що потребує сторонньої допомоги, за якою він здійснює нагляд.

Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 14.02.2009 року у відділі РАЦС Бродівського РУЮ Львівської області, актовий запис № 14. (а.с.5).

Від даного шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Сторони примиритися не бажають, перебувають у неприязних відносинах, не підтримують спільний побут та не ведуть спільного господарства, тому розірвання шлюбу не буде суперечити їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, вважає, що сім`я розпалася і збереження її неможливе.

Визнання відповідачем пред`явленого позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки, стороною позивача не надано суду всіх належних та допустимих доказів на підтвердження витрат на професійну правовому допомогу, то суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.142 УПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі ст.ст.112,113 СК України, керуючись ст.ст. 10,81, 89, ч.4 ст.206, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 14.02.2009 року у відділі РАЦС Бродівського РУЮ Львівської області, актовий запис № 14.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 50 відсотків судового збору в сумі 420.40 грн. сплаченого при поданні позову.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 420.40 грн. сплаченого нею при поданні позову.

Відмовити у задоволенні вимоги позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивачка ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 28 січня 2021 року.

Суддя А.О.Бунда