ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/685/20
Провадження №2/477/45/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

за участю: представника позивача - Кравченко Л.В.,

відповідача - ОСОБА_1 , його представника - Дурова Р.Б.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватне акціонерне товариство Страхова група "ТАС", про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом про стягнення відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою в сумі 265258 грн 56 коп.

На обґрунтування своїх вимог вказувала наступне.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30 березня 2018 року за участю її автомобіля марки "Ford Kuga", р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля марки "Iveco Eurocargo 170e18", р.н. НОМЕР_2 під керування відповідача ОСОБА_1 , її автомобілю були завдані механічні ушкодження, а неповнолітня пасажирка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні зазначеного ДТП.

Страховою компанією ПрАТ "Страхова група "ТАС", в якій було застрахована цивільна відповідальність водія ОСОБА_1 , їй було виплачено відшкодування збитків в сумі 150000 грн, проте розмір реального збитку, завданого її автомобілю склав 415258 грн 56 коп.

Тому залишок невідшкодованого матеріального збитку дорівнює 265258 грн

56 коп, який позивачка просила стягнути із відповідача, як водія-володільця транспортного засобу, на свою користь.

Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

Ухвалою суду від 29 липня 2020 року в підготовчому судовому засіданні було задоволено клопотання про витребування даних щодо власника "Ford Kuga", р.н. НОМЕР_1 , на теперішній час.

Письмових пояснень третьою особою не подано.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року підготовче провадження в справі було завершено і справу призначено до судового розгляду.

В судовому засідання позивачка позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник заперечували проти задоволення позову, так як вважали, що доказами не було підтверджено завдання матеріального збитку позивачці, зокрема наданим позивачкою звітом підтверджується лише можливе відновлення транспортного засобу за певних умов, але дійсного ремонту автомобіля не було і неможливо достовірно встановити його проведення, оскільки позивачка його продала.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення та думку присутніх на засіданні учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

30 березня 2018 року на автомобільній дорозі "Миколаїв - Кривий Ріг - Дніпропетровськ" поблизу с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки "Ford Kuga", р.н. НОМЕР_1 , під керування позивачки ОСОБА_2 (на той час мала прізвище ОСОБА_2 ), та автомобіля марки "Iveco Eurocargo 170e18", р.н. НОМЕР_2 , під керування відповідача ОСОБА_1 .

В результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження, а неповнолітня пасажирка автомобіля "Ford Kuga" ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

За фактом ДТП в ЄРДР було зареєстроване кримінальне провадження за №0000341 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2019 року винним у ДТП був визнаний водій автомобіля "Iveco Eurocargo 170e18" ОСОБА_1 .

Щодо вимог про відшкодування матеріального збитку суд визначає наступне.

Автомобіль марки "Ford Kuga", р.н. НОМЕР_1 , був зареєстрований на праві власності за позивачкою, а автомобілем марки "Iveco Eurocargo 170e18", р.н. НОМЕР_2 , керував відповідач ОСОБА_1 чого сторони не оспорювали.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначають, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Для з`ясування, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової шкоди необхідно встановити: наявність майнової шкоди, протиправного діяння її заподіювача, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

При цьому, згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_1 під час керування автомобілем "Iveco Eurocargo 170e18", р.н. НОМЕР_2 , перебував у трудових відносинах із власником цього транспортного засобу суду не надано.

Тому вимоги матеріального характеру до ОСОБА_1 , як до особи, яка була володільцем цього транспортного засобу на час ДТП обґрунтовані.

Відповідно до звіту № 1401/04-18 від 03 травня 2018 року про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного регіональним партнером ТОВ "ДЕКРА Експерт" ФОП ОСОБА_5 , загальна вартість збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу "Ford Kuga", р.н. НОМЕР_1 , складає 415258 грн 56 коп (включаючи ремонтні роботи, запасні частини, матеріали фарбування).

Страховою компанією - приватним акціонерним товариством Страхова група "ТАС", позивачці було відшкодовано збитки в межах страхового ліміту відповідальності водія автомобіля "Iveco Eurocargo 170e18" в сумі 150000 грн.

Тому сума невідшкодованого збитку, спричиненого позивачці в результаті описаного вище ДТП, складає 265258 грн 56 коп (415 258 грн 56 коп - 150 000 грн), який підлягає стягненню з відповідача, оскільки його визнано винуватим в спричинені цього збитку.

Доказів на спростування зазначеного звіту збитків від 03 травня 2018 року надано не було.

Посилання представника відповідача на те, що автомобіль позивачки був проданий і достовірно не було встановлено проведення відновлювального ремонту, а зазначений звіт про збитки має вирогідний, а не реальний характер, суд не приймає, оскільки вони не спростовують завдання збитків позивачці і не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. В представленому суду звіті від 03 травня 2018 року про суму завданого збитку зрозуміло відображено обґрунтування розрахунку вартості спричинених збитків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з врахуванням того, що позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, то він підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до положень пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в розмірі 1% від ціни позову, що складає 2652 грн 58 коп (265258 грн 56 коп х 1% : 100).

За викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 265258 (двісті шістдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривен 56 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 2652 (дві тисячі шістсот п`ятдесят дві) гривни

58 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення в справі, його повний текст складено на 28 січня 2021 року.

Суддя Р.В. Козаченко