РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з Глущенко Я.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вказана квартира належить їй на праві власності і після розірвання шлюбу з відповідачем, вона дозволила відповідачу проживати в своєму будинку, в якому він зареєстрований. Але останній приходить до будинку напідпитку, виясняє з нею відносини, ображає, не є членом сім`ї позивача, не несене витрат по утриманню будинку, не сплачує комунальні послуги, а тому є таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 24.12.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником 7/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 19.11.2018 року, зареєстрована та проживає в ньому разом зі своєю сім`єю.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є колишнім чоловіком позивача, шлюб з яким було розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.06.2020 року.

Відповідач зареєстрований за місцем проживання з 09.12.1992 року у квартирі АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього приміщення.

Як зазначено в п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, який є колишнім членом сім`ї позивача та вселився в жиле приміщення, що належить позивачу на праві власності зі згоди власника, має право користуватися ним.

Оскільки позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів відсутності відповідача у вищезазначеному жилому приміщенні без поважних причин понад один рік, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: