Справа № 135/203/19
Провадження по справі № 2/129/76/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дєдова С.М.,

за участю секретаря Мединської О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 ,

третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 ,

представника позивача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

представника третьої особи без самостійних вимог

органу опіки та піклування Гронь О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Гайсині цивільну справу за позовами ОСОБА_1 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування над неповнолітньою дитиною, -

Встановив:

01.03.2019 р. Ладижинським міським судом Вінницької області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства над малолітньою дитиною, судовий розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, 12.04.2019 р. після задоволення самовідводу судді Волошиної Т.В., та відсутністю інших суддів в суді, Ладижинським міським судом направлено справу до Гайинського районного суду Вінницької області, де автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого у справі суддю Гайсинського районного суду Дєдова С.М.

02.05.2019 р. ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено прийняти до свого провадження у складі суду під головуванням судді Дєдова С.М. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства над малолітньою дитиною та призначено справу № 135/203/19 до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

22.07.2019 р. ухвалою Гайсинського районного суду залучено до участі у цивільній справі № 135/203/19 як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 та прийнято його позовну заяву до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства над неповнолітньою дитиною до спільного судового розгляду у порядку загального позовного провадження, у одному провадженні із цивільною справою № 135/203/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства над малолітньою дитиною.

22.07.2019 р. ухвалою Гайсинського районного суду залучено до участі у цивільній справі № 135/203/19 як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 та прийнято його позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства над неповнолітньою дитиною до спільного судового розгляду у порядку загального позовного провадження, у одному провадженні із цивільною справою № 135/203/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав та встановлення опікунства над малолітньою дитиною.

19.11.2019 р. ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено: закрити підготовче провадження у справі за цивільними позовами ОСОБА_1 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування над неповнолітньою дитиною; призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні; задоволені клопотання сторін про виклик та допит свідків; встановлено порядок дослідження доказів у цивільній справі № 135/203/19.

16.02.2021 р. ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про призначення та проведення судової психологічної експертизи у справі № 135/203/19.

Свої позовні вимоги, викладені позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві від 18.02.2019 року (а.с. 2-5 т.1), а третіми особами із самостійними вимогами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у позовних заявах від 22.07.2019 року (а.с.а.с. 83-85, 99-101 т.1), обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 є рідною матір`ю неповнолітньої дитини, - свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачка навмисно без поважних причин ухиляється від виконання своїх материнських (батьківських) обов`язків по вихованню свого сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування свого сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із неповнолітнім сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересів до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти; свідомо і тривалий час нехтує психоемоційним станом та психічним і фізичним здоров`ям свого сина ОСОБА_6 , що є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав, чим порушуються законні права неповнолітньої дитини ОСОБА_6 та потребують судового захисту шляхом позбавлення матері ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 із призначенням йому піклувальників ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 під час судового розгляду справи свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 18.02.2019 року, підтримала повністю, просила їх задовільнити з підстав зазначених у позові та доданих до позовної заяви доказів, а по суті позову пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є рідною матір`ю неповнолітньої дитини, - свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак відповідачка навмисно без поважних причин ухиляється від виконання своїх материнських (батьківських) обов`язків по вихованню свого сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування свого сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із неповнолітнім сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересів до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти; свідомо і тривалий час нехтує психоемоційним станом та психічним і фізичним здоров`ям свого сина ОСОБА_6 , що є наслідком винної поведінки відповідача та є також підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, чим порушуються законні права неповнолітньої дитини ОСОБА_6 .

Поведінка матері відносно ОСОБА_6 , змінилась на гірше після смерті батька. З боку матері мали місце непоодинокі випадки жорстокого поводження з ним, а саме у фізичному та психічному насильстві, так під час проживання матері із співмешканцями на ім`я ОСОБА_8 , а потім із ОСОБА_9 проти бажання та волі сина примушувала називати батьком своїх співмешканців; застосувала недопустимі методи виховання, - била мокрим рушником; мав місце випадок жорстокого поводження з ним, а саме коли він, сестра, мати, її співмешканець та інші відпочивали на дачі, вночі дорослі голосно слухали музику, то ОСОБА_6 попросив зробити тихіше музику у відповідь мати взяла пластиковий стілець і почала бити його стільцем, він прикривав голову руками, а потім вночі пішов до лісу, так як не хотів повертатись, а співмешканець матері ОСОБА_9 примушував його, ОСОБА_6 , вибачитись перед матір`ю за цей випадок, після чого онук намагався уникати жорстокого з ним поводження і проживав із своїми дідом і бабою. Відповідачка часто вживає алкоголь, після чого стає дуже агресивною, в сім`ї на грунті цього були постійні сварки та бійки, під час яких застосовувалось матір`ю насильство відносно сина, такі ситуації травмували його вразливу дитячу психіку, який й так зазнав невимовних страждань внаслідок смерті його батька. У них у сім`ї була собака, мати заставляла його гуляти із собакою у вечірній час, знаючи, що він боявся темряви та нічної вулиці; при цьому погрожувала вбити собаку, а саме викинути собаку з квартири.

Також мав місце випадок жорстокого поводження з ним під час перебування у квартирі вітчима матері у м. Москва у 2017 р., коли останній відкрито насміхався, глузував над ОСОБА_6 , з приводу перебування у туалеті, при цьому мати не захистила свого сина, а також відкрито насміхалася, глузувала над ним; після чого дитина, будучи доведеною до відчаю, зателефонував до діда ОСОБА_2 та просив його терміново забрати його, оскільки йому не сила терпіти знущання. В наступному ОСОБА_2 приїхав та забрав його до м. Ладижин. Із 2017 року по теперішній час постійно він проживає у АДРЕСА_1 разом із своєю бабою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у належній їм квартирі, з якими перебуває у сімейних, родинних відносинах, які забезпечують розвиток його у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, його зареєстрованим місцем проживання із 11.12.2017 року по даний час є квартира АДРЕСА_2 , він, ОСОБА_6 навчається у Ладижинській ЗОШ І-ІІІ ст. №2 (м. Ладижин).

Мати жодним чином не цікавиться життям сина. Вони, позивачі ОСОБА_1 , на онука жодним чином на нього негативно не впливають, вони навпаки намагались помирити його та матір, неодноразово намагались поговорити та переконати ОСОБА_3 змінити ставлення до сина, придбали квартиру у м. Ладижин для онуків, допомагали у догляді, вихованні, навчанні, забезпеченні всім необхідним онуків, а також змушені були звертатись до органів опіки і піклування для захисту онука, однак не вказані заходи не дали позитивних результатів, неповнолітній ОСОБА_6 просив їх захисти його від негативного, агресивного ставлення матері до нього, тому вони змушені були забрати дитину, виховують, утримують його та в наступному були змушені звернутися до суду із позовом про позбавлення матері батьківських прав відносно її сина ОСОБА_6 .

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 під час судового розгляду справи свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 22.07.2019 року, підтримав повністю, просив їх задовільнити з підстав зазначених у позові та доданих до позовної заяви доказів, а по суті позову пояснив, що відповідач ОСОБА_3 є рідною матір`ю неповнолітньої дитини, - свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак відповідачка навмисно без поважних причин ухиляється від виконання своїх материнських (батьківських) обов`язків по вихованню свого сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування свого сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із неповнолітнім сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересів до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти; свідомо і тривалий час нехтує психоемоційним станом та психічним і фізичним здоров`ям свого сина ОСОБА_6 , що є наслідком винної поведінки відповідача та є також підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, чим порушуються законні права неповнолітньої дитини ОСОБА_6 .

Поведінка матері відносно ОСОБА_6 , змінилась на гірше після смерті батька. З боку матері мали місце непоодинокі випадки жорстокого поводження з ним, а саме у фізичному та психічному насильстві, так під час проживання матері із співмешканцями на ім`я ОСОБА_8 , а потім із ОСОБА_9 проти бажання та волі сина примушувала називати батьком своїх співмешканців; застосувала недопустимі методи виховання, - била мокрим рушником; мав місце випадок жорстокого поводження з ним, а саме коли він, сестра, мати, її співмешканець та інші відпочивали на дачі, вночі дорослі голосно слухали музику, то ОСОБА_6 попросив зробити тихіше музику у відповідь мати взяла пластиковий стілець і почала бити його стільцем, він прикривав голову руками, а потім вночі пішов до лісу, так як не хотів повертатись, а співмешканець матері ОСОБА_9 примушував його, ОСОБА_6 , вибачитись перед матір`ю за цей випадок, після чого онук намагався уникати жорстокого з ним поводження і проживав із своїми дідом і бабою. Відповідачка часто вживає алкоголь, після чого стає дуже агресивною, в сім`ї на грунті цього були постійні сварки та бійки, під час яких застосовувалось матір`ю насильство відносно сина, такі ситуації травмували його вразливу дитячу психіку, який й так зазнав невимовних страждань внаслідок смерті його батька. У них у сім`ї була собака, мати заставляла його гуляти із собакою у вечірній час, знаючи, що він боявся темряви та нічної вулиці; при цьому погрожувала вбити собаку, а саме викинути собаку з квартири.

Також мав місце випадок жорстокого поводження з ним під час перебування у квартирі вітчима матері у м. Москва у 2017 р., коли останній відкрито насміхався, глузував над ОСОБА_6 , з приводу перебування у туалеті, при цьому мати не захистила свого сина, а також відкрито насміхалася, глузувала над ним; після чого дитина, будучи доведеною до відчаю, зателефонував до діда ОСОБА_2 та просив його терміново забрати його, оскільки йому не сила терпіти знущання. В наступному ОСОБА_2 приїхав та забрав його до м. Ладижин. Із 2017 року по теперішній час постійно він проживає у АДРЕСА_1 разом із своєю бабою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у належній їм квартирі, з якими перебуває у сімейних, родинних відносинах, які забезпечують розвиток його у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, його зареєстрованим місцем проживання із 11.12.2017 року по даний час є квартира АДРЕСА_2 , він, ОСОБА_6 навчається у Ладижинській ЗОШ І-ІІІ ст. №2 (м. Ладижин).

Мати жодним чином не цікавиться життям сина. Вони, позивачі ОСОБА_1 , на онука жодним чином на нього негативно не впливають, вони навпаки намагались помирити його та матір, неодноразово намагались поговорити та переконати ОСОБА_3 змінити ставлення до сина, придбали квартиру у м. Ладижин для онуків, допомагали у догляді, вихованні, навчанні, забезпеченні всім необхідним онуків, а також змушені були звертатись до органів опіки і піклування для захисту онука, однак не вказані заходи не дали позитивних результатів, неповнолітній ОСОБА_6 просив їх захисти його від негативного, агресивного ставлення матері до нього, тому вони змушені були забрати дитину, виховують, утримують його та в наступному були змушені звернутися до суду із позовом про позбавлення матері батьківських прав відносно її сина ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 заперечив твердження відповідачки, що вона приймає участь в утриманні свого сина ОСОБА_6 шляхом щомісячного перерахування належних їй грошових коштів на утримання дитини, які начебто підтверджуються копіями наданих відповідачкою чеків по операціям «Сбербанка».

Покійному ОСОБА_14 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві власності квартира в АДРЕСА_3 .

Спадщину в м. Москва після смерті ОСОБА_14 прийняли мати покійного ОСОБА_1 , дружина покійного ОСОБА_3 та діти покійного ОСОБА_6 та ОСОБА_15 .

Таким чином, ОСОБА_3 належить 1/2 частина квартири як частка в спільній сумісній власності подружжя, а інша 1/2 частини успадкована всіма спадкоємцями першої черги за законом порівну.

Щодо копій чеків пояснив, що копії чеків по операціям СБЕРБАНКУ онлайн, що долучено до справи представником ОСОБА_3 адвокатом Волошиним І.О. - від 01.08.2017 року , номер І документа 789638 на суму 20000 російських рублів ; від 01.09.2017 року , номер документа 537636 на суму 17500 російських рублів; від 31.12.2017 року , номер документа 167277 на суму 17500 російських рублів ; від 30.10.2017 року , номер документа 919070 на суму 15000 російських рублів : від 05.03.2018 року , номер документа 895150 на суму 17000 російських рублів ; від 01.04.2018 року, номер документа 582387 на суму 17500 російських рублів ; від 01.02.2018 року , номер документа 111844 на суму 17500 російських рублів це кошти, які надходять на його, ОСОБА_2 , ім`я з Російської Федерації від здачі в найм квартири, в якій у його дружини ОСОБА_1 та онука ОСОБА_6 є частка, що належить їм на праві власності. Раніше всі кошти від здачі в найм (в оренду) цієї квартири забирала колишня невістка ОСОБА_3 , але після того, як вона почала погано поводитись із дитиною ОСОБА_6 , ОСОБА_2 із дружиною вирішили, що вони будуть забирати належну їм частину коштів від здачі квартири в оренду в місті Москва особисто для утримання онука, який з ними проживає.

Кошти за вищевказаними копіями чеків ніякого відношення до утримання дитини ОСОБА_6 з боку матері ОСОБА_3 не мають, крім того у період з 2017 року та 2018 років ОСОБА_3 проживала в Україні та не могла із Росії пересилати кошти.

Інші копії чеків по операціям СБЕРБАНКУ від 03.09.2019 року , номер документа 73663 на суму 12000 російських рублів; від 08.06.2019 року, номер документа 310824 на суму 12000 російських рублів : від 04.07.2019 року, номер документа 938554 на суму 12000 російських рублів; від 27.05.2019 року, номер документа 254669 на суму 3000 російських рублів; від 06.03.2019 року, номер документа 193089, на суму 10000 російських рублів ; від 06.05.2019 року , номер документа 41558 на суму 5000 російськb[ рублів; від 05.08.2019 року , номер документа 914688 на суму 12000 російських рублів; від 15.05.2019 року, номер документа 580089 на суму 12000 російських рублів; від 10.04.2019 року, номер документа 740819 на суму 12000 російських рублів; від 04.10.2019 року , номер документа 648443 на суму 12000 російських рублів це також кошти, які перераховуються із Російської Федерації на ім`я ОСОБА_2 від здачі в найм частини квартири, в якій у його дружини ОСОБА_1 та онука ОСОБА_6 є частка, що належить їм на праві власності в АДРЕСА_3 , однак суми в останній час суми зменшились, тому що ОСОБА_3 переїхала проживати в м. Москва, тому частину коштів у квартиронаймачів забирає собі, а іншу частину перераховує позивачам, ці кошти також ніякого відношення до утримання з боку матері своєму синові ОСОБА_6 не мають. Махадінов заперечував ту обставину, що ОСОБА_3 надає будь-яке утримання своєму сину ОСОБА_6 та піклується про нього, оскільки як раніше так і на даний час вона ніде не працює, про що подав письмове пояснення (а.с.а.с. 48-49 т.2).

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 під час судового розгляду справи свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 22.07.2019 року, підтримав повністю, просив їх задовільнити з підстав зазначених у позові та доданих до позовної заяви доказів, а по суті позову пояснив, що поведінка матері відносно нього, ОСОБА_6 , змінилась на гірше після смерті батька. З боку матері мали місце непоодинокі випадки жорстокого поводження з ним, а саме у фізичному та психічному насильстві, так під час проживання матері з співмешканцем на ім`я ОСОБА_8 , в с. Ярмолинці, коли він, ОСОБА_6 , захворів, мав високу температуру та в нього була рвота, мати вживала алкоголь, кричала на нього на примушувала його хворого витирати забруднені рвотними масами речі; проти його волі примушувала називати батьком своїх співмешканців; застосувала недопустимі методи виховання, - била мокрим рушником; мав місце випадок жорстокого поводження з ним, а саме коли він, сестра, мати, її співмешканець та інші відпочивали на дачі, вночі дорослі голосно слухали музику, то він, ОСОБА_6 попросив зробити тихіше музику у відповідь мати взяла пластиковий стілець і почала бити його стільцем, він прикривав голову руками, а потім вночі пішов до лісу, так як не хотів повертатись, а співмешканець матері ОСОБА_9 примушував його, ОСОБА_6 , вибачитись перед матір`ю за цей випадок, після чого намагався проживати із своїми дідом і бабою; він, ОСОБА_6 неодноразово просив матір не вживати алкоголь та не палити цигарок, а вона у відповідь сварилась на нього, часто вживала алкоголь, після чого була дуже агресивна. У них у сім`ї була собака, коли йому було 9 років мати заставляла його гуляти із собакою у вечірній час, знаючи, що він боявся темряви та нічної вулиці; при цьому погрожувала вбити собаку, а саме викинути собаку з квартири з балкону на 4-му поверсі.

Також мав місце випадок жорстокого поводження з ним під час перебування у квартирі вітчима матері у м. Москва у 2017 р., коли останній відкрито насміхався, глузував над ним, ОСОБА_6 , з приводу перебування у туалеті, при цьому мати не захистила свого сина, а також відкрито насміхалася, глузувала над ним; після чого він, будучи доведений до відчаю, зателефонував до діда ОСОБА_2 та просив його терміново забрати його, оскільки йому не сила терпіти знущання. В наступному ОСОБА_2 приїхав та забрав його до м. Ладижин. Із 2017 року по теперішній час постійно він проживає у АДРЕСА_1 разом із своєю бабою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у належній їм квартирі, з якими перебуває у сімейних, родинних відносинах, які забезпечують розвиток його у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, його зареєстрованим місцем проживання із 11.12.2017 року по даний час є квартира АДРЕСА_2 , він, ОСОБА_6 навчається у Ладижинській ЗОШ І-ІІІ ст. №2 (м. Ладижин). Наполягав на позбавленні матері батьківських прав, оскільки мати зловживає алкоголем, принижувала його неодразово, з нею не спілкується, оскільки мати йому погрожувала зіпсувати йому життя; говорила у принизливій формі про діда та бабу, перспективи їх недовгого життя та його майбутнього сирітства. Мати жодним чином не цікавиться його життям, зокрема, після того як почав проживати із дідом і бабою, він надсилав їй фотографії щодо своїх успіхів, - перемоги у марафоні в м. Ладижині і зайнятому другому місці в обласних змаганнях із ушу-сайда, яким він займається, однак мати не раділа, не співпереживала жодним чином. Дід і баба на нього жодним чином на нього негативно не впливають, вони навпаки намагались помирити його та матір, їх вважає своєю сім`єю, близькими і рідними йому людьми.

Агресивна поведінка матері, систематичні погрози з її боку, скоєння психічного насильства, призвели його майже до відчаю, небажання матері змінити своє ставлення до нього дають йому підстави непокоїтися про своє здоров`я, піддають стресу, а тому він із досягненням чотирнадцятирічного віку змушений був звернутися до суду особисто із позовом про позбавлення матері батьківських прав своєї матері відносно нього.

Неповнолітній ОСОБА_6 висловив бажання щодо призначення його піклувальниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , враховуючи сталі соціальні зв`язки дитини, його місце проживання та місце навчання біля баби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які забезпечують його всім необхідним для життя та розвитку.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Волошин І.А. проти вимог позовів заперечили, просили суд не позбавляти її батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представник відповідачки подав відзиви на позови, у відзивах сторона відповідача просила відмовити у задоволені позову, а по суті позову зазначено заперечення та виклад обставин, що підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Позиція ж відповідача ОСОБА_3 ґрунтується і узгоджується з висновками Верховного Суду у спірних правовідносинах, викладених в постановах від 11.09.2019 (справа№219/3759/14-ц), 12.09.2019 (справи №№ 638/6919/16-ц та 317/4102/17), 19.09.2019 (справа №459/1736/16-ц). Між позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і відповідачем ОСОБА_3 після смерті їх сина ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 , склалися складні напружені стосунки, що суттєво вплинуло на їх ставлення щодо місця проживання позивача (дитини) ОСОБА_3 і його стосунків з відповідачем (матір`ю) ОСОБА_3 , що стало для неї перешкодою у здійсненні своїх батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина - позивача ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_14 відповідачка ОСОБА_3 пішла на зустріч побажанням позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 частіше спілкуватись з ОСОБА_3 . Дитина все частіше виявляла бажання залишатись з дідом і бабою. Відтоді дитина почала віддалятись від матері, агресивно до неї ставитись, що на думку відповідача ОСОБА_3 , відбулось під негативним впливом на несталу психіку дитини зі сторони позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які налаштовували ОСОБА_3 проти матері, намагались привити йому свої життєві цінності і своє баченню стосунках між матір`ю і сином.

Як наслідок вказані вище обставини унеможливили здійсненню у повній мірі відповідачем ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Вказані обставини можуть бути підтверджені показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого часу приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, про що свідчать грошові перекази відповідача на адресу позивача ОСОБА_2 .

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні проти вимог позовів заперечила, просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а по суті позовів пояснила, що вважає, що сина ОСОБА_6 налаштували проти неї ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , після того як у 2017 року з її дозволу син поїхав до них погостювати; підтвердила, що в теперішній час вона проживає в м. Москва, вона із сином ОСОБА_6 не спілкується, лише надсилає текстові повідомлення із використанням застосунка-месенджера Viber, однак син їх не читає та на них не відповідає; на її телефонні дзвінки з вересня 2019 року не відповідає; підтвердила, що вона 14.02.2020 року вживала при спілкуванні із позивачами фразу «Краще би нас не реанімували», де йшлося про неї та сина; заперечила жорстоке поводження із сином, однак при цьому підтвердила, що мав місце випадок, коли на відпочинку на дачі вона кинула стілець, який їй заважав та ненавмисно потрапила в сина ОСОБА_6 , який на неї образився; заперечила факт психологічного насильства, однак при цьому підтвердила, що мав місце випадок жартів з боку вітчима над її сином під час перебування в м. Москва сина з приводу перебування його в туалеті, однак на її думку це жарт і син на нього не ображався; також підтвердила, що погрожувала викинути собаку з дому, оскільки собаку придбали на прохання дітей, а діти не бажали за нею доглядати та гуляти з нею; також підтвердила, що інколи, коли син робив уроки, давала йому запотиличники («подзатильники»), як метод виховання, щоб краще думалось на її думку.

Позивачі чинять їй перешкоди у спілкуванні із сином; з 04.01.2019 року вона постійно проживає в м. Москва, однак щомісячно 04, 07 числа вона перераховує ОСОБА_2 на банківську картку кошти на отримання сина - ОСОБА_6 у сумі 12000 руб., з яких 6000 руб. це пенсійні виплати по втраті годувальника, виплачуються державою, а інші 6000 руб. це її особисті кошти на потреби сина, при цьому вона ніде не працює, а гроші їй надає теперішній чоловік ОСОБА_9 ; подарунки сину вона не купує, тому що він із не спілкується з нею. Стосунки із сином не покращились, а вона більше нічого для цього не робила, оскільки немає такої можливості. Підтвердила, що її неодноразово викликали до органу опіки та піклування, висновком органу опіки та піклування не цікавилась.

Відповідачка заперечила зловживання алкоголем, в лікаря наркоголога та психіатра на обліку не перебуває.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області Гронь О.М. уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 , третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтримала повністю, просила їх задовольнити із підстав зазначених у позовних заявах та доданих до них доказів, та пояснила, що ОСОБА_3 належним чином своїх батьківських обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 не виконує. У 2018 році надійшло звернення що у сім`ї ОСОБА_3 , склалась ситуація, що мати неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, скарги на постійні сварки. Коміся із захисту прав дитини міської ради, вирішила поставили на облік ОСОБА_6 та його сестру ОСОБА_15 на облік, як сім`ю, що потрапила в важку життєву ситуацію і здійснювався їх соціальний супровід. З матір`ю провели певну роботу, спрямовану на налагодження відносин із дитиною, про що їй було рекомендовано, щоб не було сварок і бійок між нею і чоловіком. ОСОБА_3 вважала, що в її сім`ї все добре, паральлельно проводилась робота із ОСОБА_6 , після цього повторно заслухали матір ОСОБА_3 , чи син повернувся у родину, чи налагоджено їх стосунки, а мати каже ні не налагодили стосунки. В наступному було складено висновок органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області від 19.12.2018 року №2-20-3853 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , а подальша робота з матір`ю робота не проводилась, оскільки вона виїхала проживати до Росії. Представник Органу опіки та піклування підтвердила та підтримала висновок органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області від 19.12.2018 року №2-20-3853 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , а також подання Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 піклувальниками неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.а.с. 168, 183 т.1).

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 задовільнити повністю з таких міркувань.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідною матір`ю неповнолітньої дитини, - свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого вона народила, перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_14 , що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с. 19 т.1), копією свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_14 та ОСОБА_3 (а.с. 86 т.1).

Батько неповнолітнього ОСОБА_6 , - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ладижин Вінницької області, що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_14 (а.с. 21 т.1), копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с. 19 т.1).

Зареєстрованим місцем проживання відповідачки ОСОБА_3 із 11.12.2015 року по даний час є квартира АДРЕСА_2 , однак вона періодично проживала в м. Москва Російської Федерації, а з 04.01.2019 року по даний час постійно проживає в м. Москва Російської Федерації, а її неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею не проживає із 2017 року, що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується відповіддю Ладижинської міської ради на запит суду від 26.02.2019 р. №2-20-638 (а.с. 38 т.1), копією посвітки на постійне проживання ОСОБА_3 (а.с. 86 т.2).

Неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із 2017 року по теперішній час постійно проживає у АДРЕСА_1 разом із своєю бабою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у належній їм квартирі, з якими дитина перебуває у сімейних, родинних відносинах, які забезпечують розвиток дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, його зареєстрованим місцем проживання із 11.12.2017 року по даний час є квартира АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 навчається у Ладижинській ЗОШ І-ІІІ ст. №2 (м. Ладижин), що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується копією посвітки на постійне проживання ОСОБА_6 (а.с. 18 т.1), позитивною характеристикою із школи на ОСОБА_6 (а.с. 22 т.1), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 23-25 т.1), актом №41 від 02.08.2018 року обстеження умов проживання ОСОБА_6 (а.с. 30 т.1), довідками про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.а.с. 127, 128, 129 т.1), показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_27 (а.с. 8 т.2), психологічною характеристикою стану ОСОБА_3 , що виготовлена практикуючим психологом ОСОБА_28 від 24.09.2019 року (а.с. 130 т.1).

Відповідачка ОСОБА_3 протягом тривалого періоду часу, із 2017 року по даний час навмисно без поважних причин ухиляється від виконання своїх материнських (батьківських) обов`язків по вихованню свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування свого сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із неповнолітнім сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересів до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти; також досліджені в судовому засіданні докази та обставини свідчать про свідоме і тривале нехтування відповідачем ОСОБА_3 психоемоційним станом та психічним і фізичним здоров`ям свого сина ОСОБА_6 , що є наслідком винної поведінки відповідача.

Окрім того, у період часу після смерті батька дитини ОСОБА_29 , відповідачка ОСОБА_3 вчиняла неодноразово та систематично дії відносно свого сина ОСОБА_6 , які мають ознаки жорстокого поводження із дитиною, яке полягало у фізичному та психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини, а також систематична поведінка матері ОСОБА_3 в сім`ї відносно ОСОБА_29 мала ознаки агресивної, та такої, що свідчила про умисне спричинення психологічної шкоди неповнолітньому ОСОБА_3 .

При цьому, відповідач не вбачає проблеми у такому поводженні, вважає його допустимим методом виховання, не прагне змін, адекватних кроків для налагодження стосунків із сином не робить.

Під час судового розгляду справи неповнолітній ОСОБА_6 наполягав на тому, щоб його матір позбавили батьківських прав відносно нього, оскільки агресивна поведінка матері, систематичні погрози з її боку, скоєння психічного насильства, носять об`єктивне підґрунтя та дають йому підстави непокоїтися про своє здоров`я, піддають стресу, та із досягненням чотирнадцятирічного віку він звернувся до суду особисто із позовом про позбавлення матері батьківських прав своєї матері відносно неї.

Вказані обставини ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина та жорстокого з ним поводження підтверджуються:

- актом №41 від 02.08.2018 року обстеження умов проживання ОСОБА_6 (а.с. 30 т.1), згідно із яким ОСОБА_6 станом на серпень 2018 року проживав більше одного року разом із своєю бабою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які займаються його вихованням та утриманням; його молодша сестра ОСОБА_15 проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 та вітчимом, через сварки дорослих (матері та вітчима) діти (брат та сестра) майже не спілкуються; мати ОСОБА_3 не працевлаштована, зловживає спиртними напоями, з сином не проживає більше одного року, не допомагає матеріально дитині, не цікавиться його життям та здоров`ям; членами комісії ухвлено рішення, - поставити на облік ОСОБА_6 як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах;

- висновком органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області від 19.12.2018 року №2-20-3853, та рішенням Ладижинської міської ради від 17.12.2018 року №448 «Про видачу висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина», згідно із якими орган опіки та піклування Ладижинської міської ради дійшов висновку про необхідність направлення до суду висновку про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 через ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина (а.с.12, 28 т.1);

- психологічною характеристикою стану ОСОБА_3 , що виготовлена практикуючим психологом ОСОБА_28 від 24.09.2019 року (а.с. 130-131 т.1), згідно із яким, - «05 вересня 2019 року за психологічною допомогою до приватного психолога ОСОБА_31 звернувся ОСОБА_2 , 1957 р.н., який проживає за адресою АДРЕСА_1 , для діагностики психологічного стану онука - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно сприйняття особи своєї біологічної матері ОСОБА_3 та відповідного реагування онука.

Основний запит стосувався діагностики стану та сприймання підлітком реальної родинної ситуації, в зв`язку із проявами фізичного та психологічного насилля матері стосовно ОСОБА_6 ; відсутністю бажання проживати з матір`ю та позбавлення її батьківських прав після смерті батька.

Під час первинного інтерв`ю з дідусем - ОСОБА_2 були визначені: життєва ситуація дитини та стан її здоров`я. ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні у дитячого невролога у зв`язку з високим рівнем тривожності, тікозними розладами (здригання на підвищення голосу, моргання очима), нав`язливі рухи-потирання рук, заікання. А також часті кровотечі з носа. Зараз підліток в новій для нього ситуації тривожиться, розповідаючи про життя з матір`ю, після смерті батька, плаче, моргає, по тілу спостерігається почервоніння (покрасніння), говорить із затримкою.

Протягом 4-ох зустрічей з ОСОБА_6 поведінкові реакції підлітка були перевірені психологом за допомогою таких методик, як: 1) Проективний тест «Малюнок сім`ї», 2) Адаптований мультифункціональний кольоровий тест Люшера в кореляції з тестом співвідношень А.М.Еткінда 3) «Будинок Дерево Людина», 4) Експрес діагностика самооцінки (Айзенка), 5)Методика діагностики афективно - емоційної сфери людини «САН» , 6) Методика дослідження соціальної адаптаваності, 7) Методика діагностики рівня особистісної тривожності Спілберга. 8) Методика Рене Жиля для дослідження внутрішньо родинних взаємостосунків. 9) Тест «Незакінчені речення» Санді, а також 10) Тест «Емоційне ставлення до батьків» Ковальова .

Визначався загальний психологічний розвиток дитини та уміння ідентифікувати реальність, за допомогою субтестів тесту Векслера.

ОСОБА_6 - зовні спокійний хлопець, має високий рівень комунікативності, емоційно відкритий, має вище середнього рівень - афективно- тривожних реакцій. У нього високий рівень пізнавальної активності, добре аналізує ситуації та робить висновки. Інтелектуальний розвиток, мовна та мисленева функції розвинуті добре (згідно вікових вимог і характеристик).

В процесі вищеназваної роботи ОСОБА_6 демонструє високий рівень емоційної прив`язаності до своєї бабусі ОСОБА_1 і дідуся ОСОБА_2 , середній рівень сепараційного процесу. На малюнку «Сім`я»- члени родини на одному рівні в центрі, тримаються за руки, усміхнені.

В проективному малюнку сім`ї мати ОСОБА_3 відсутня, але є сестра і батько ОСОБА_14 , який помер кілька років тому, у «Будинок. Дерево. Людина» він зобразив себе і бабусею і з дідусем. В проективних методиках промальовані - позитивне ставлення до життя, важливість відчуття родини і тісного взаємозв`язку з її членами.

Діагностика афективної сфери ОСОБА_6 показала, що підлітку притаманний вище середнього рівень особистісної тривоги.

ОСОБА_6 проявляє намагання дотримуватися соціально схваленої поведінки, має адекватну самооцінку, має високий показник потреби у самовираженні (306.) та високий рівень потреби в безпеці (236.).

При діагностиці емоційного ставлення до батьків та членів родини Методика Рене Жиля, «Незакінчені речення», «Емоційне ставлення» ставлення до матері різко негативне та уникаюче (-2 бала), на противагу ставленню та горюванню за батьком ОСОБА_14 (+10 балів), а також турбота та хвилювання за молодшу сестру (+7 балів). Ставлення до дідуся ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_1 - позитивне, домінуюче в комунікації, сповнене тепла та вдячності(13 балів - найвищий показник (методика Рене Жиля). В тесті Санді «Незакінчені речення» 5 речень, про взаємостосунки окремо з фігурою матері - всі негативні відповіді. Такі ж показники у тесті «Емоційного ставлення».

Розповідаючи про стосунки з матір`ю ОСОБА_3 юнак проявляє підвищення тривоги, що виражається у почервонінні обличчя та шиї, потирання рук, моргання, затримка мовлення (по типу заїкання), а також сльози. Спогади про зміни материних чоловіків, вживання ними алкоголю, бійки, де й він отримував побиття, зневагу, психологічне приниження і був змушений тікати і звертатись по допомогу до свого дідуся ОСОБА_2 досі викликають яскраво виражені психосоматичні реакції.

Це свідчить про негативне та психотравмуюче сприйняття фігури матері ОСОБА_3 .

Рекомендації:

1.Зважаючи на важкі емоційні реакції ОСОБА_6 та вище середнього рівень особистісної тривоги хлопчика, прояви психосоматичних реакцій на фігуру матері - спілкування з нею повністю припинити або мінімізувати, до стабілізації психологічного стану, щоб не привести ОСОБА_6 до психічно-невротичного зриву.

2.Обов`язковий супровід у дитячого невролога.

3. Психокорекційна робота з підлітком по стабілізації емоційного стану та навчання навичок саморегуляції, а також системи надання супротиву у разі прояву будь-якого насилля з боку інших.

4. Рекомендувати матері ОСОБА_3 пройти обстеження і можливо курс лікування у психіатра, стосовно схильності до проявів неконтрольованої агресії стосовно дітей.»;

- показами допитаної в судовому засіданні як свідка ОСОБА_31 , яка пояснила, що вона є практикуючим психологом більш як 10 років, має відповідну вищу освіту та кваліфікацію, підтвердила повністю достовірність, зміст, відомості та висновки, у складеній нею 24.09.2019 року психологічній характеристиці стану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; підтвердила, що ОСОБА_6 , розповідаючи їй про стосунки з матір`ю ОСОБА_3 проявляв підвищення тривоги, що виражається у почервонінні обличчя та шиї, потирання рук, моргання, затримка мовлення (по типу заїкання), а також сльози; він плакав; спогади про зміни материних чоловіків, вживання ними алкоголю, бійки, де й він отримував побиття, зневагу, психологічне приниження і був змушений тікати і звертатись по допомогу до свого дідуся ОСОБА_2 досі викликають яскраво виражені психосоматичні реакції. При цьому ОСОБА_31 пояснила, що розповіді ОСОБА_6 про фізичне та психологічне насильство з боку матері не є фантазіями, вигадками, є правдивими із високою ймовірністю, оскільки його невербальні реакції під час розповіді як то почервоніння обличчя та шиї, потирання рук, моргання, затримка мовлення (по типу заїкання), а також сльози не можливо симулювати, оскільки вегетативна система людини не контролюється інтелектом; тому ці переживання і емоції дитини є справжніми; також ОСОБА_31 пояснила, що у випадку перебування в подальшому неповнолітнього ОСОБА_6 під дією таких психотравмуючих ситуацій та середовищі, як то неконтрольована агресія його матері стосовно дітей, може призвести до сильних психічних розладів у дитини, депресивно-астенічного розладу, неможливості у зв`язку із цим соціалізуватись у соціумі; також повідомила, що у ситуації, що склалась рекомендувано матері ОСОБА_3 пройти обстеження і можливо курс лікування у психіатра, стосовно схильності до проявів неконтрольованої агресії стосовно дітей (а.с. 217 т.1);

- показами допитаної в судовому засіданні як свідка ОСОБА_27 , яка пояснила, що вона працює практикуючим психологом у Ладижинській загально-освітній школі І-ІІІ ст. №2 (м. Ладижин), де навчається ОСОБА_6 ; знайомі біля 20 років, підтримує дружні стосунки на рівні взаємодопомоги із сім`єю ОСОБА_1 ; тривалий час знайома із неповнолітнім ОСОБА_6 , якому протягом 2014-2016 року щотижня допомагала як вчитель-репетитор у навчанні на прохання ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_6 приїхавши до м. Ладижина із РФ після смерті батька і навчаючись у місцевій школі не розумів української мови; під час таких занять вона як педагог та психолог помітила, що при спілкуванні із нею ОСОБА_6 проявляв підвищену тривогу, що виражалась у почервонінні обличчя та шиї, морганні, а при спробі його обійняти різко шарахався, що вказувало про систематичне насильство відносно нього, тому вона поцікавилась у нього та ОСОБА_1 , хто його ображає, у відповідь ОСОБА_6 неодноразово розповідав, що його ображає мати ОСОБА_3 , забирала у нього особисті речі (планшет), завдавала ударів по голові (давала запотиличники), принижувала, насміхалась, називаючи «ботаном» за прагнення добре навчатись; також скаржився, що мати пиячила із співмешканцем; у випадках, коли він під час занять довго плакав, то він також просив не телефонувати його матері, а казав, що піде ночувати до своїх діда та баби ОСОБА_1 ; підтвердила, що особисто неодноразово бачила як ОСОБА_3 вживала пиво у місцевому кафе біля Люксмаркет (кулінарія); вихованням, лікуванням, харчуванням, освітою, відпочинком та розвитком дитини в переважній більшості займались дід та баба ОСОБА_1 , дарували йому дарунки як от на день народження подарували велосипед, возили на відпочинок на море, свідком чого вона була, а також дізнавалась у бесідах із ОСОБА_1 під час прогулянок і спільного вигулу собак із ними; також її, ОСОБА_27 , викликали на засідання органу опіки та піклування, де вона також як свідок підтвердила умови навчання, виховання, проживання ОСОБА_6 та вказані обставини щодо ухилення матері від виховання свого сина; при цьому, вона не була свідком проявів турботи матері ОСОБА_3 до сина ОСОБА_6 ; до школи зазвичай приходив ОСОБА_2 ; після викликів ОСОБА_3 до органу опіки та піклування її поведінка відносно сина погіршилась, вона стала більш агресивна, позитивних змін не було; проживаючи однією сім`єю із дідом та бабою ОСОБА_1 , ОСОБА_6 має гідні умови для проживання та навчання, має гарні здобутки у навчанні у школі та займається спортом (а.с.8 т.2).

Неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час розгляду справи постійно проживає у АДРЕСА_1 разом із своєю бабою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а встановлені ст.ст. 62, 63, 64 ЦК України обмеження та заборони для призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 піклувальниками їх неповнолітнього онука відсутності, про що також свідчать наявні подання Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 піклувальниками їх неповнолітнього онука (а.с.а.с. 168, 183 т.1), а також документи, що підтверджують особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх стан здоров`я, майновий стан, відсутність судимостей, обставини спільного проживання, та інші обставини (а.с.а.с. 6-7, 8-11, 13, 14-17, 18-19, 20, 21, 23-25, 26, 27, 30, 32, 33, 34, 96, 102-103, 127-129 т.1).

Зазначені правовідносини регламентуються такими нормами права.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

- згідно із ч.3 цієї статті відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною;

- згідно із ч.5 цієї статті жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів; іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»:

1. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

2. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

3. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ст. 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини:

1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

4. Батьки зобов`язані поважати дитину.

5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, якою встановлено підстави позбавлення батьківських прав, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона:

2) ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводиться з дитиною;

4) є хронічним алкоголіком або наркоманом.

Відповідно до ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Відповідно до ч.4 ст.164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

6. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до ч.2 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно із ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше;

- дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття;

- забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити;

- жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, а також будь-які незаконні угоди стосовно дитини, зокрема вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.10 Закон України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно із ст. 14 Закон України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду як джерело права.

Рішенням у справі «С.С. проти Словенії» (№ 40938/16) Європейський суд з прав людини визначив, що відсутність емпатії є однією із умов позбавлення батьківських прав.

Емпатія (грецьк. em - всередині, pathos - почуття (співпереживання) розглядається у двох площинах: як процес або стан і як стійка здатність (навичка) особистості, що розвивається у процесі соціалізації. Емпатія як здатність - це вміння осягати душевний стан, переживання іншої людини, розуміти її емоційну мову, відгукуватися на психологічний стан. Також це інтуїтивне розуміння психологічного настрою, вміння перебрати на себе роль іншої людини, зрозуміти її приховані мотиви, душевне метушіння, ототожнення своїх почуттів з емоціями іншого і разом з тим усвідомлення їх винятковості, індивідуальності.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, -

1. Кожен має право на повагу до свого сімейного життя; 2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, -

1. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

2. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

З системного аналізу та тлумачення вказаних норм права експліцитно та імпліцитно вбачається, що законодавством передбачено таке втручання держави (державних органів) у здійснення прав дитини та її батьків на особисте і сімейне життя як позбавлення батьківських прав батьків відносно їх дітей задля захисту і забезпечення законних прав та інтересів дитини, у тому числі для захисту дітей від протиправних дій бездіяльності батьків; таке втручання можливе у формі звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав батьків, розглядом судом справи за таким позовом та у випадку його задоволення ухвалення судового рішення про позбавлення батьків прав, його виконання; а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті третій Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини».

На практиці цей принцип застосовується в різних формах, зокрема, й передусім врахування думки дитини під час судових процесів, - дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 є рідною матір`ю неповнолітньої дитини, - свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачка навмисно без поважних причин ухиляється від виконання своїх материнських (батьківських) обов`язків по вихованню свого сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування свого сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із неповнолітнім сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересів до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти; також досліджені в судовому засіданні докази та обставини свідчать про свідоме і тривале нехтування відповідачем ОСОБА_3 психоемоційним станом та психічним і фізичним здоров`ям свого сина ОСОБА_6 , що є наслідком винної поведінки відповідача та є також підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, чим порушуються законні права неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , то з урахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин у своїй сукупності, які доведені стороною позивачів, якими обґрунтовано їх позови, з огляду на наявність законних підстав заявлених позовних вимог, з метою захисту законних прав неповнолітньої дитини та забезпечення якнайкращих інтересів життя і розвитку неповнолітнього ОСОБА_3 ; враховуючи ставлення матері до свого сина, а саме систематична агресивна поведінка матері ОСОБА_3 , умисне спричинення психологічної шкоди неповнолітньому ОСОБА_6 , при цьому, відповідач не вбачає проблеми у такому поводженні, вважає його допустимим методом виховання, не прагне змін, адекватних кроків для налагодження стосунків із сином не робить; враховуючи думку неповнолітнього ОСОБА_6 , який наполягав на тому, щоб його матір позбавили батьківських прав відносно нього, оскільки агресивна поведінка матері, систематичні погрози з її боку, скоєння психічного насильства, носять об`єктивне підґрунтя та дають йому підстави непокоїтися про своє здоров`я, піддають стресу, та із досягненням чотирнадцятирічного віку звернувся до суду особисто із позовом про позбавлення матері батьківських прав, враховуючи сталі соціальні зв`язки дитини, її місце проживання та місце навчання біля баби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , психологічний стан дитини, а тому суд визнає за необхідне уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 задовільнити повністю та позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із усталеною практикою Європейського Суду з прав людини рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод; а ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення і захист порушеного права, має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 буде доцільним та виправданим, відповідно до вимог ст.164 Сімейного кодексу України, зазначений крайній захід впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків, є адекватним наявним обставинам, виправданим і відповідає інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення відносно дитини та за наявності можливості поновлення у встановленому порядку батьківських прав, тобто таке втручання у право сторін у справі на повагу до свого приватного і сімейного життя (ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини) здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення найкращих інтересів дитини.

Такої ж правової позиції щодо розгляду цивільно-правових спорів з приводу позовних вимог про позбавлення батьківських прав дотримується й Верховний Суд (постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 490/10338/15-ц, провадження № 61-22498св18), висновки якого відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суди першої та апеляційних інстанцій враховують щодо застосування відповідних норм права, ухвалюючи свої судові рішення.

Відповідно до ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 62 ЦК України піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує піклування, або за місцем проживання піклувальника.

Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного; фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Оскільки позовні вимоги про позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав підлягають до задоволення, неповнолітній ОСОБА_6 позбавлений батьківського піклування та тривалий час проживає разом із своєю бабою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з якими дитина перебуває у сімейних, родинних відносинах, які забезпечують розвиток дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, враховуючи бажання неповнолітнього ОСОБА_6 щодо призначення його піклувальниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , враховуючи сталі соціальні зв`язки дитини, її місце проживання та місце навчання біля баби ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , психологічний стан дитини, за відсутності встановлених ст.ст. 62, 63, 64 ЦК України обмежень та заборон для призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 піклувальниками їх неповнолітнього онука, враховуючи наявність подань Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області про призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 піклувальниками їх неповнолітнього онука (а.с.а.с. 168, 183 т.1), та наявність згоди та бажання останніх бути піклувальниками неповнолітнього ОСОБА_6 , то за таких встановлених обставин у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку, що необхідно встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і призначити його бабу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 піклувальниками їх неповнолітнього онука ОСОБА_3 .

Під час вирішення справи та ухвалення судового рішення суд не приймає та відхиляє твердження відповідачки ОСОБА_3 про те, що після смерті ОСОБА_14 відповідачка ОСОБА_3 пішла на зустріч побажанням позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 частіше спілкуватись з ОСОБА_3 . Дитина все частіше виявляла бажання залишатись з дідом і бабою; і відтоді дитина почала віддалятись від матері, агресивно до неї ставитись, що на думку відповідача ОСОБА_3 , відбулось під негативним впливом на несталу психіку дитини зі сторони позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які налаштовували ОСОБА_3 проти матері, намагались привити йому свої життєві цінності і своє баченню стосунках між матір`ю і сином; і як наслідок вказані вище обставини унеможливили здійсненню у повній мірі відповідачем ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , та що вказані обставини можуть бути підтверджені показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , оскільки допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 зазначених обставин не підтвердили і не спростували, так свідок ОСОБА_19 пояснив, що товаришує із ОСОБА_9 , який проживає із ОСОБА_3 , був у них вдома кілька раз в гостях під час святкувань день народження, відпочивав з ними на дачі, щодо стосунків матері ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_6 знає із слів товариша, а сам особисто безпосереднім свідком їх стосунків не був та свідком їх конфліктів не був; так свідок ОСОБА_21 пояснила, що ОСОБА_3 знає із дитинства, вони спілкувались із її мамою відповідачки, позивачів у справі знає опосередковано, одного разу були на весіллі; вона, ОСОБА_21 , безпосереднім свідком стосунків матері ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_6 не була, протягом останніх 3-х чи 4-х років про стосунки у їх сім`ї їй нічого достеменно невідомо, чому ОСОБА_6 проживає у м. Ладижин, а не з матір`ю ОСОБА_3 в м. Москва не знає; так свідок ОСОБА_20 пояснила, що їй про стосунки матері ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_6 взагалі нічого невідомо, оскільки вона працює практичним психологом у Дитячому садку «Казка» (м. Лажижин) і 2015-2016 роках вона, ОСОБА_20 , спілкувалась із ОСОБА_3 виключно лише із приводу виховання її дочки ОСОБА_15 , де вирішувались питання щодо розвитку мовлення дочки відповідачки. Крім того, ці твердження відповідачки спростовані іншими дослідженими доказами у справі.

Під час вирішення справи та ухвалення судового рішення суд не приймає та відхиляє твердження відповідачки ОСОБА_3 про те, що вона приймає участь в утриманні свого сина ОСОБА_6 шляхом щомісячного перерахування належних їй грошових коштів на утримання дитини, які підтверджуються копіями наданих відповідачкою чеків по операціям «Сбербанка», оскільки ці твердження спростовані детальними письмовими поясненнями позивача ОСОБА_2 (а.с.а.с. 48-49 т.2), а також ОСОБА_3 не надала суду доказів походження коштів та належності їх їй особисто, чеки про переказ коштів не містять даних про цільове призначення коштів для утримання дитини ОСОБА_6 . Крім того, сама відповідачка визнавала, що частина коштів, які пересилалась є соціальними виплатами держави як пенсія по втраті годувальника, а наявність цих виплат самих по собі вказаного висновку суду у справі не спростовують і не є підставою для відмови у позові.

Інші пояснення та доводи відповідачки ОСОБА_3 та її представника про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, судом під час ухвалення рішення у справі відхиляються, оскільки дані твердження сторони відповідача повністю спростовуються викладеними в рішенні суду доводами та наявними у справі і дослідженими судом доказами.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 206, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6 задовільнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 ; жителя АДРЕСА_1 .

Встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_5 ; жителем АДРЕСА_1 , і призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , жительку АДРЕСА_1 , піклувальником її неповнолітнього онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_5 ; жителем АДРЕСА_1 , і призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , жителя АДРЕСА_1 , піклувальником його неповнолітнього онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: