ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» червня 2021 року

м. Харків

справа № 638/4071/21

провадження № 22ц/818/3618/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

треті особи приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року в складі судді Подус Г.С.

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, у якому просила визнати виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 3719 від 20 червня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на її користь кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження № 62607554, відкритого на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 3719 від 20 червня 2020 року у сумі 11 381,65 грн; вирішити питання щодо судових витрат.

У березні 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. перебуває виконавче провадження №62607554 з примусового виконання оскаржуваного нею виконавчого напису від 20 червня 2020 року. В ході примусового виконання приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на її заробітну плату, яку направлено для виконання за місцем її роботи. На підставі вказаної постанови з її заробітної плати вже утримано 11 381,65 грн. Вказала, що оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Невжиття заходів забезпечення позову призведе до подальшого безпідставного стягнення з неї грошових коштів та додаткових витрат для їх повернення у разі задоволення позовних вимог.

Просила зупинити виконання виконавчого провадження № 62607554, відкритого на підставі виконавчого напису № 3719, виданого 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 41 692,11 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що зупинення виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваного нею виконавчого напису, в межах якого звернуто стягнення на її заробітну плату, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 04 червня 2021 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності представника.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачкою не доведено наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріус належить до виконавчих документів.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, у провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Предметом спору між сторонами справи є законність виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 20 червня 2020 року за номером 3719, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2013 року у розмірі 41 042,11 грн та витрати на вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а. с. 17).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства.

Постановою приватного виконавця Клименка Р.В. від 20 липня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62607554 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису (а. с. 15-16).

У межах виконавчого провадження № липня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржниці ОСОБА_1 у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» шляхом здійснення відрахувань у розмірі 20% (а. с. 13-14).

На підставі зазначеної постанови приватного виконавця з серпня 2020 року станом на 10 березня 2021 року із заробітної плати ОСОБА_1 утримано 11 381,65 грн, що підтверджується листом Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» № 06/966 (а. с. 18).

Отже, матеріали оскарження ухвали свідчать, що предметом спору у справі є визнання вищевказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зі змісту позовної заяви вбачається наявність спору між сторонами. Оскільки ОСОБА_1 оспорює виконавчий напис, яким стягнуто грошові кошти, та цей напис знаходиться на виконанні у приватного виконавця, то вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення є співмірним із заявленими вимогами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував, що відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову призведе до продовження стягнення заборгованості на підставі виконавчого документу, законність якого оскаржується позивачкою в судовому порядку.

Викладені обставини, ураховуючи положення статті 149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, утруднити повернення коштів позивачці і відновлення її порушеного права.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним в ухвалах Верховного Суду в аналогічних справах, зокрема, від 13 червня 2019 року у справі № 760/25536/18, провадження № 61-6221ск19; від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19, провадження № 61-21991св19.

При цьому, судова колегія зазначає, що заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення спору між сторонами можуть бути скасовані.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, судова колегія виходить з того, що позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оспорюється боржником у судовому порядку, що прямо передбачено пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України.

Натомість, зупинення виконавчого провадження належить до виключної компетенції виконавця, а тому суд не має правових підстав для забезпечення позову шляхом зупинення виконання виконавчого провадження.

Відповідні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 756/2625/19, провадження № 61-14241св19.

Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Тобто до компетенції виконавця належить винесення відповідної постанови про зупинення вчинення виконавчих дій внаслідок зупинення судом стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого документа.

Однак, суд не вправі вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження, оскільки такі дії не є повноваженнями суду, а є виключними повноваженнями виконавця.

Таким чином, з урахуванням предмету та підстав заявленого позову, виходячи з прохальної частини заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, судова колегія вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву позивачки про забезпечення позову задовольнити частково та зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 20 червня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за номером 3719, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 41 692,11 грн.

Оскільки справа по суті позовних вимог не розглядається, питання щодо судових витрат наразі не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 20 червня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за номером 3719, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 41 692,11 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 08 червня 2021 року.