ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 червня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1310/15-ц

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/719/21

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Бобрової І.О.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

за участю секретаря Зіньковець О.О.,

сторони справи:

позивач ПрАТ «Чернігівоблбуд»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 березня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності,

місце постановлення рішення судом першої інстанції м.Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 22.03.2021,

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2015 року через відділення поштового зв`язку ПрАТ «Чернігівоблбуд» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому, уточнивши 01.08.2017 позовні вимоги, просило зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди позивачу у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання вільного доступу до квартири з метою обстеження та проведення технічної інвентаризації приміщення в денний час з 8.00 год. до 22.00 год., судові витрати покласти на відповідачів.

Позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі. ОСОБА_1 є квартиронаймачем. 15.01.2015 між ПрАТ «Чернігівоблбуд» та ФОП ОСОБА_4 укладено договір №ДГ-150102 на надання послуг по технічній інвентаризації житла. 18.12.2014 на адресу квартиронаймача ОСОБА_1 позивачем було направлено «цінний рекомендований лист з повідомленням про вручення», в якому містилась інформація про дату та час проведення інвентаризації. Даний лист не було отримано адресатом. Крім того, зайти до помешкання для проведення технічної інвентаризації виявилося неможливим з причин не допуску мешканцями до житлового приміщення.

Вказані дії мешканців квартири АДРЕСА_1 позивач вважає неправомірними та є перешкоджанням йому у здійсненні права власності.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Чернігівоблбуд просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Так, скаржник зазначає, що у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020 у справі № 927/1027/19, на яке, як на преюдиційне, послався суд в оскаржуваному рішенні, суд не визнавав за державою права власності на спірну квартиру, а лише надав оцінку правового режиму спірної квартири. Більш того, навіть помилково вважаючи оцінку правового режиму належності спірної квартири до державного житлового фонду та знаходження її у віданні позивача, як встановлення обставини, суд проігнорував, що зроблений судом у преюдиційному рішенні висновок, відносився до позивача Чернігівської міської ради, який участі у даній справі не приймав. Таким чином, суд не міг посилатися на вказане рішення, оскільки воно не може вважатися преюдиційним.

Якщо відомості про право власності внесені до державного реєстру прав, вони є єдиними достовірними відомостями і суд зобов`язаний використовувати їх до моменту державної реєстрації припинення таких прав. Позивачем надано витяг з Державного реєстру, відповідно до якого єдиним достовірним власником спірної квартири АДРЕСА_1 в реєстрі значиться ПрАТ «Чернігівоблбуд».

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Чернігівоблбуд» відповідач ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду, яке є законним, залишити без змін. Встановлення рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.03.2020 факту недійсності рішень та свідоцтв про право власності, що видані на ім`я позивача, свідчать про відсутність у позивача права власності на спірну квартиру, тож виключають наявність у ПрАТ «Чернігівоблбуд» права вимагати усунення перешкод у користуванні майном, право власності на яке він не підтвердив належними доказами. Також вказує, що ні він, ні члени його сім`ї не укладали договорів оренди (найму) житла з позивачем стосовно спірної квартири. Квартира перебуває у віданні Чернігівської міської ради. А тому в даному випадку відсутні підстави примушувати відповідачів у судовому порядку допустити до спірного помешкання як представників позивача, так і представників БТІ для проведення будь-яких заходів.

Своїм правом на подачу відзиву відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не скористались.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Частинами 2, 5 статті 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення вимогам ст.263 ЦПК України відповідає повністю.

Судом встановлено наступні обставини та факти.

Як на підставу позовних вимог позивач послався на свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 01.04.2010 (т.1 а.с.7), згідно з яким ПрАТ «Чернігівоблбуд» є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій постійно проживають та зареєстровані відповідачі, що підтверджується довідкою ДП «Соціально-побутове управління» ПАТ «Чернігівоблбуд» №28 від 26.01.2015 (т.1 а.с.8). Відповідачі вселилися в квартиру в 1997 році на підставі ордеру, виданого ЗАТ „Чернігівоблбуд.

18.12.2014 ПАТ «Чернігівоблбуд» направив повідомлення ОСОБА_1 про те, що 18.01.2015 з 10 год. до 14 год. техніками «БТІ-ЕКСПЕРТ» буде проводитися обстеження та проведення технічної інвентаризації квартири АДРЕСА_1 , яка належить ПАТ «Чернігівоблбуд». В зв`язку з цим було зобов`язано ОСОБА_1 та членів його сім`ї у вказаний проміжок часу 18.01.2015 забезпечити доступ вказаних вище осіб та представників ПАТ «Чернігівоблбуд» до даної квартири (т.1 а.с.10). Повідомлення було направлено рекомендованим листом, проте повернулося на адресу відправника не врученим з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с.11).

14.01.2015 комісією у складі начальника ДП «Соціально-побутове управління» ПАТ «Чернігівоблбуд» Шумана П.В., електрика ОСОБА_5 та прибиральниці ОСОБА_6 було складено акт про те, що 14.01.2015 о 9 год. 00 хв. було вручено ОСОБА_1 лист ПАТ «Чернігівоблбуд» №315 від 18.12.2014 про проведення обстеження та технічної інвентаризації квартири, в якій він проживає. Також зазначено, що ОСОБА_1 зі змістом листа ознайомився, але отримувати його під підпис відмовився (т.1 а.с.12).

15.01.2015 між ПАТ «Чернігівоблбуд» (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) було укладено Договір №ДГ-150102 на надання послуг по технічній інвентаризації, згідно з умовами якого Замовник доручає, приймає та оплачує, а Виконавець виконує поточну технічну інвентаризацію житлових квартир, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 (т.1 а.с.9).

Дана інвентаризація виконана не була через не допуск спеціаліста у приміщення, про що 19.01.2015 ФОП ОСОБА_4 письмово повідомила ПАТ «Чернігівоблбуд» (т.1 а.с.13, 14).

В подальшому рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10 березня 2020 року у справі №927/1027/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 липня 2020 року та постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року, позов Чернігівської міської ради до ПрАТ «Чернігівоблбуд» задоволено повністю та визнано недійсними: свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 08.01.2013, видане Чернігівському обласному проектному ремонтно-будівельному закритому акціонерному товариству «Чернігівоблбуд» на підставі п. 1.8 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №86 від 17.04.1995; свідоцтво про право власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_1 від 01.04.2010, видане Закритому акціонерному товариству «Чернігівоблбуд» на підставі п. 1.37 рішення Чернігівської міської ради №48 від 15.03.2010.

Вищевказаними судовими рішенням встановлено, що спірна квартира відноситься до державного житлового фонду, знаходилась і знаходиться у віданні Чернігівської міської ради.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 638/2304/17 (провадження N 61-2417сво19).

Згідно з частиною першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Вказане відповідає правовому висновку, що зроблений в постанові Верховного Суду від 29.07.2020 при розгляді справи № 295/5761/16-ц

Звернувшись із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності на підставі правовстановлюючого документа, який 10 березня 2020 року судом визнаний недійсним, позивач заявив вимоги, які не могли бути задоволені в силу їх безґрунтовності, тому суд дійшов фактично правильного висновку про відсутність у позивача права вимагати у відповідачів вчинення дій, щодо об`єкту нерухомості, який на час ухвалення судом рішення у власності позивача не перебуває.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивач не довів наявності свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу, підстави для задоволення позову відсутні.

Посилання скаржника на неможливість застосування рішення Господарського суду Чернігівської області від 10 березня 2020 року у справі №927/1027/19 як преюдиційного не є підставою для скасування вірного по суті судового рішення. Та обставина, що Чернігівська міська рада не брала участь у розгляді даної справи не може нівелювати того факту, що судовим рішення правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомості, щодо якого виник спір, визнаний недійсним.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи скаржника щодо наявності в Державному реєстрі речових прав запису про зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПрАТ «Чернігівоблбуд» з огляду на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 14.05.2021 право власності по 1/3 частині на вказану вище квартиру зареєстровано за відповідачами.

Апеляційний суд встановив, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, яким вже дана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, урахував конкретні обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Чернігівоблбуд» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 березня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

О.Є.Мамонова

Повний текст постанови складений 02.06.2021.