Справа № 466/9874/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Терех У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області про зняття арешту з майна,-

установив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер 4778250 від 17.09.2004 року за ним зареєстровано приватна спільна часткова власність 1/3 частка будинку АДРЕСА_1 реєстраційний номер 7505406 від 17.09.2004 року підставою для якого є свідоцтво про право власності на житловий будинок від 09.08.2004 року видане Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради згідно розпорядження № 830 від 26.07.2004 року. Також власниками вказаного будинку в рівних частках є його бабуся ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та мати ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що його мати маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті бабусі, а також здійснити реєстрацію права власності на 2/3 частини будинку, стало відомо, що на 1/3 частину будинку (частку позивача нерухомого майна) АДРЕСА_1 накладено арешт. Дана інформація була надана від Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Згідно постанови від 16.02.2006 року накладено арешт на підставі кримінальної справи 134-3237 слідчим в ОВС слідчої частини відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами СУ УМВСУ у Львівській області підполковником міліції Ярмолою П. М.

26.10.2020 року його мама звернулася до начальника поліції СУГУНП у Львівській області полковника поліції Наталії Харченко із заявою номер З-18 від 26.10.2020 р. про надання пояснення щодо накладання арешту на майно особи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не притягувався до кримінальної відповідальності та встановлення технічної помилки в документах, зокрема в постанові про накладання арешту від 16.02.2006 року.

Окрім цього, з відповіді номер 3-18/16/01-20 від 23.11.20 р. Національної поліції України Головного управління Національної поліції у Львівській області Слідчого управління за підписом заступника начальника слідчого управління Кумечко А. йому стало відомо, що сталася технічна помилка, а саме громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 засуджений до позбавлення волі. По відношенню до нього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості щодо притягнення до кримінальної відповідальності відсутні, а сама постанова від 16.02.2006 року є помилковою.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер 4778250 від 17.09.2004 року.

Згідно постанови від 16.02.2006 року слідчим в ОВС слідчої частини відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами СУ УМВСУ у Львівській області підполковником міліції Ярмолою П.М. накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_1 .

З відповіді Національної поліції України Головного управління Національної поліції у Львівській області Слідчого управління №3-18/16/01-20 від 23.11.20 р. вбачається, що згідно відповіді інформаційно-аналітичного забезпечення ГУНП у Львівській встановлено, що 22.12.2005 Червоноградським МВ УМВС України у Львівській області порушено кримінальну справу №134-3237 за ч.4 ст. 187 КК України. 28.02.2006 вказана кримінальна справа в порядку ст. 232 КПК України по обвинуваченню ОСОБА_1 та інших осіб скерована до Червоноградського міського суду Львівської області. 22.12.2008 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 засуджений до позбавлення волі. Відомості щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Скориставшись своїм правом, позивач просить зняти арешт з майна, оскільки це унеможливлює реалізацію його прав як власника.

Нормами ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Крім цього у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 328 ЦК України, суд,-

вирішив:

позов задовольнити.

Постанову слідчого ОВС слідчої частини відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами СУ УМВСУ у Львівській області підполковником міліції Ярмоли П.М. від 16.02.2006 року про накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_1 - визнати помилковою.

Зняти арешт із нерухомого майна, а саме 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 , яка знаходиться у власності особи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було накладено на підставі постанови слідчого ОВС слідчої частини відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами СУ УМВСУ у Львівській області підполковником міліції Ярмоли П.М. від 16.02.2006 року.

Стягнути з слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г. Б. Білінська