Справа № 766/8042/21
УХВАЛА

за результатами розгляду скарги

31.05.2021р. Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючої судді Зуб І.Ю.,

за участю секретаря Щербань А.А..,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного Відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Беккер Ольги Миколаївни,-

встановив:

Заявники звернуся до суду із даною скаргою в якій просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Беккер О.М. Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що свідомо не виконує рішення Херсонського міського сулу Херсонської області від 10.11.2020 року (справа № 766/24822/19) в якому суд зобов`язав старшого державного виконавця Беккер О.М. усунути порушення прав ОСОБА_1 . Також просить скасувати постанову «оновлену» від 23.02.2021 року у ВП № 40191044.

Обґрунтування скарги зводиться до наступного. Заявник не погоджується із постановою державного виконавця (оновленою) від 23.02.2021 року, оскільки вважає невірним розрахунок заборгованості. Вважає, що строк звернення до суду не пропустив, оскільки на його думку, строк звернення до суду в даній категорії справ є безстроковим та відносить до справ, пов`язаних із соціальними виплатами. Крім того, незважаючи на судове рішення у справі № 766/24822/19 від 10.11.2020 року, державним виконавцем не усунуто порушення прав заявника.

В додаткових письмових поясненнях заявник зазначив, що розрахунок заборгованості повинен обчислюватись в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту ПФУ.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу з підстав в ній зазначених.

На запитання суду щодо строку, коли він дізнався про порушення своїх прав, заявник повідомив, що про порушення своїх прав він дізнався «сьогодні». На запитання суду щодо можливості подачі скарги, до того, як особа дізналася про порушення свого права , відповідь не надано. При цьому заявник не заперечував, що отримав постанову від 23.02.02021 року за допомогою поштового відправлення.

Старший державний виконавець Беккер О.М. в судовому засіданні вимоги скарги не визнала, вважає її безпідставною, просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали виконавчого провадження, встановлено наступне.

На примусовому виконання у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист № 2-1208/11, виданий 17.05.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2011 року і до досягнення повноліття, виконавче провадження № 40191044.

23.02.2021 року старшим державним виконавцем Беккер О.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (оновлену) ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 40191044, при виконання виконавчого листа № 2-1208/11, загальна сума заборгованості 23620,66 грн.

Фактично заявник не погоджується із сумою заборгованості, стверджуючи про необхідність її автоматичного нарахування.

При цьому дії державного виконавця щодо даного розрахунку заборгованості станом на 22.02.2021 року та сам розрахунок не є предметом звернення заявника, оскільки вимоги щодо них відсутні в прохальній частині скарги.

Доказів порушень в діях державного виконавця при винесення постанову від 23.02.2021 року в матеріалах справи не міститься.

Суд не погоджується з позицією заявника, що його право на звернення до суду із скаргою безстрокове, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Таким чино законом встановлено строк звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

В судовому засіданні заявник не заперечував факту отримання постанови від 23.02.2021 року. Крім того долучив її до матеріалів справи та повідомив, що має доступ до її тексту в електронному форматі.

З супровідного листа, з квитанції про відправку відправлення № 870, з роздруківки з сайту «Укрпошта» щодо вручення відправлення, вбачається, що копію постанови від 23.02.2021 року заявник отримав 27.02.2021 року.

До суду із скаргою, заявник звернувся 19.05.2021 року, тобто із пропуском 10 денного строку для подання скарги щодо скасування постанови від 23.02.2021 року.

Стаття 126 ЦПК України визначає, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявник не заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із скаргою в частині вимог щодо скасування постанови від 23.02.2021 року.

Переконливих причин для визнання строку звернення до суду порушеним із поважних причин скаржником не зазначено, доказів поважності пропуску строку звернення до суду не надано. Пропущений строк становить понад два місяці, й не може бути безпідставно поновлений.

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду із скаргою вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим у всіх випадках протягом усього періоду часу коли вони існують, і які є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтвердженні належними доказами.

З огляду на встановлені обставини, судом не встановлено, що причини пропуску строку на звернення до суду із скаргою є поважними.

На підставі викладеного, враховуючи закінчення строку встановленого законом для звернення до суду із скаргою та не встановлення в ході розгляду справи поважних причин його пропуску та підстав для його поновлення, суд приходить до висновку, що наявні підстави для залишення скарги без розгляду в частині вимог щодо скасування постанови від 23.02.2021 року.

Суд вважає за необхідне роз`яснити скаржнику, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права заявника звернутися до суду повторно із скаргою та вмотивованим клопотанням про поновлення процесуального строку із зазначенням обставин поважності його пропуску.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2020 року, частково задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язати посадових осіб Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення прав ОСОБА_1 , вчинених у ВП №40191044.

Суд погоджується із заявником, що в цій частині вимог скарги строк звернення до суду не пропущений.

В тексті скарги заявник вказує на неправомірні дії державного виконавця, але в змісті скарги просить визнати неправомірною бездіяльність. Так, заявник у скарзі просить, визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Беккер О.М., яка свідомо не виконує зазначене судове рішення від 10.11.2020 року.

Враховуючи, що ухвалою суду від 10.11.2020 року не конкретизовано, які саме посадові особи повинні усунути порушення прав ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, та не конкретизовано яким саме чином необхідно усунути порушення прав, то суд позбавлений можливості перевірити на відповідність вимогам судового рішення неправомірність дій чи бездіяльності старшого державного виконавця Беккер О.М. щодо виконання пункту судового рішення, в якому зобов`язано посадових осіб усунути порушення прав заявника.

Таким чином доказів на підтвердження неправомірності дій старшого державного виконавця у зв`язку із невиконанням ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2020 року в матеріалах справи не міститься.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.12, 258-261, 353, 447 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Дніпровського районного Відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Беккер Ольги Миколаївни відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 в частині скасування постанови старшого державного виконавця від 23.02.2021 року ВП №40191044 залишити без розгляду.

Роз`яснити скаржнику про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст скарги складено 04.06.2021 року.

СуддяІ. Ю. Зуб