____________________________________________________________________________________________________________________
справа № 947/295/21
провадження № 2/947/1341/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Літвінова І.А., ознайомившись з позовною заявою Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , «про визнання договорів недійсними»,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» () до відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договорів недійсними.

Позивач просить суд визнати недійсними:

договір підряду на виконання будівельних робіт від 05.06.2017 року № 05/06/17 (з виконання ремонтних робіт дорожніх поверхонь в`їзду і міжквартальної вулиці на території ГО «Товариство» Комбі-2», дорожніх поверхонь рядів 3,4,10,11 на території ГО «Товариство» Комбі-2». Адреса розташування об`єкта: Одеська обл., Лиманський район, селище Ліски, вул. Вишнева, буд. 52), укладений між ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» (Замовник робіт) і ОСОБА_6 (Підрядник);

договір підряду на виконання будівельних робіт від 25.04.2018 року № 25/04/18 (з виконання ремонтних робіт дорожніх поверхонь рядів 8,9,11-15 на території ГО «Товариство» Комбі-2». Адреса розташування об`єкта: Одеська обл., Лиманський район, селище Ліски, вул. Вишнева, буд. 52), укладений між ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» (Замовник робіт) і ОСОБА_6 (Підрядник);

договір поруки від 12.06.2012 року № 12/06/17, укладений між ОСОБА_2 (Поручитель) і ОСОБА_6 (Кредитор), згідно якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (Боржник), всіх зобов`язань за договором підряду на виконання будівельних робіт від 05.06.2017 року № 05/06/17;

договір поруки від 01.05.2018 року № 01/05/18, укладений між ОСОБА_2 (Поручитель) і ОСОБА_6 (Кредитор), згідно якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2», яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (Боржник), всіх зобов`язань за договором підряду на виконання будівельних робіт від 25.04.2018 року № 25/04/18.

За результатами автоматизованого розподілу справі за позовом Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» присвоєгл єдиний унікальний номер 947/295/21; головуючим у справі визначено суддю Літвінову І.А.

Проаналізувавши підстави та предмет позову, склад учасників справи та її обставини суддя доходить висновку про відмову у відкритті провадження у цивільній справі № 947/295/21, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтею 2 ГК України унормовано, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також на положення статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до норм чинного ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України(далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Отже з огляду на те, що між юридичною особою ГО «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» і ОСОБА_6 - ФОП дата державної реєстрації 15.08.2002 року, дата запису:19.10.2005, серед іншого здійснює підприємницьку діяльність за КВЕД 42.11 Будівництво доріг автострад, як зазначено самим позивачем в позовній заяві, були укладені оспорюванні господарські договори договір підряду на виконання будівельних робіт від 05.06.2017 року № 05/06/17, договір підряду на виконання будівельних робіт від 25.04.2018 року № 25/04/18 та на їх виконання оспорюванні забезпечувальні договори - договір поруки від 01.05.2018 року № 01/05/18, договір поруки від 01.05.2018 року № 01/05/18, незалежно від того чи є на час подання позову, зокрема, відповідач ОСОБА_7 в статусі ФОП, дана справа підлягала та підлягає розгляду господарським судом в порядку господарського судочинства відповідно до ст. 20 ГПК України чинної редакції ГПК.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори, пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась за зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

За приписами пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За положеннями частини п`ятої статті 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі № 947/295/21 за позовною заявою Громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» (; місцезнаходження: Одеська область, Лиманський район, смт Ліски, вул. Вишнева, буд. 52) до ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ; адреса листування: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; адреса для листування: АДРЕСА_7 ), третя особа - ОСОБА_4 , «про визнання договорів недійсними».

Роз`яснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до компетенції Господарського суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Літвінова І. А.