КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року

м. Київ

справа № 757/29606/20-ц

провадження №22-ц/824/950/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник відповідача Будова Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Київської дирекції залізничних перевезень Профспілки залізничників і транспортних будівельників України на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року /суддя Бусик О.Л./

у справі за позовом Первинної профспілкової організації Київської дирекції залізничних перевезень Профспілки залізничників і транспортних будівельників України до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Первинна профспілкова організація Київської дирекції залізничних перевезень Профспілки залізничників і транспортних будівельників України звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів, а саме: наказ в.о. директора виконавчого регіональної філії «Південно- Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» Декарчука О.М. «141/Н від 23.04.2020 «Про встановлення не повного робочого тижня»; наказ першого заступника начальника виробничого підрозділу «Київська дирекція залізничних перевезень Яновського В.П. № 108ДН-1 від 28.04.2020 «Про встановлення неповного робочого тижня» з підстав як такі, що порушують умови колективного договору та Закони України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», «Про колективні договори».

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року закрито провадження у справі, позивачеві роз`яснено його право на судовий захист у порядку господарського судочинства. /т. 2 а.с. 9-14/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційними скаргами, поданою через суд першої інстанції 30.11.2020 р. Вх№172484, поданою через суд першої інстанції 01.12.2020 р. Вх№173350, поданою безпосередньо до апеляційного суду 30.11.2020 р. Вх№119692. Вказані апеляційні скарги ідентичні, а тому суд їх розглядає як одну апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт просив ухвалу про закриття провадження скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що законом не віднесено розгляд трудових спорів до юрисдикції господарських судів. Наголошував, що профспілка це добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності. Спір виник у зв`язку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю, цей спір є трудовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

АТ «Українська залізниця» звернулось з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Наголошувало на висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/9010/17, в якому викладено, що професійна спілка може представляти фізичну особу - члена трудового колективу в цивільному процесі лише за наявності документів, що підтверджують повноваження представника. Трудовий колектив не має статусу юридичної особи і не може виступати учасником господарського або цивільного процесу. Відповідно, професійна спілка не може виступати представником трудового колективу при зверненні з позовом та є такою, що діє від свого імені, як юридична особа. Також наголошувало на практиці Верховного Суду України у справі за №3-115гс17 від 07.06.2017 р., яку вірно враховано судом першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка з`явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, на підставі наступного.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався ЗУ «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», правовою позицією, викладеною у постанові судової палати у господарських справах, судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі за №3-115гс17 від 07 червня 2017 року, з посиланням на правову позицію за ухвалою Верховного Суду України від 07 травня 2009 року у справі № 6-22269св08 якою визначено, що розбіжності, які виникли між сторонами соціально-трудових відносин щодо виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень згідно з статтею 2 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" визначено як колективний трудовий спір (конфлікт). Цим же Законом установлено окремий (позасудовий) порядок вирішення колективного трудового спору, який передбачає формування вимог найманих робітників до роботодавця у їх задоволенні, вирішення колективного трудового спору примирною комісією. Можливість судового порядку розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" не передбачена, крім визначених законом випадків. Цей законодавчий акт передбачає примирно-третейську процедуру та систему організаційних структур із належною компетенцією щодо узгодження інтересів конфліктуючих сторін; вимогами ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Судом першої інстанції встановлено, що безпосереднє вирішення у судовому порядку колективних трудових спорів законодавством не передбачено, крім випадків, зазначених у статтях 23, 25 Законом України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)", частині п`ятій статті 20, частинах другій, четвертій статті 42 Закони України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

З викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що Первинна профспілкова організація Київської дирекції залізничних перевезень є юридичною особою (Ідентифікаційний код юридичної особи 21678410), а тому, вказані обставини є підставами для закриття провадження у справі.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Спір між первинною профспілковою організацією та роботодавцем, що виник у зв`язку з невиконанням останнім вимог законодавства про працю, є трудовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок зробила Велика палата Верховного Суду в постанові від 17.09.2019 р. у справі №904/4107/18, відступивши від висновку Касаційного господарського суду щодо юрисдикції колективних трудових спорів.

Колективні трудові спори - це спори між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) та власником чи уповноваженим ним органом, в яких ідеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин і порядок розв`язання яких визначено законом «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Предметом позову є визнання незаконними та скасування наказів, а саме: наказу в.о. директора виконавчого регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» Декарчука О.М. «141 /Н від 23.04.2020 «Про встановлення не повного робочого тижня»; наказу першого заступника начальника виробничого підрозділу «Київська дирекція залізничних перевезень Яновського В.П. № 108ДН-1 від 28.04.2020 «Про встановлення неповного робочого тижня» з підстав як такі, що порушують умови колективного договору та Закони України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», «Про колективні договори».

Оскільки сторонами справи є первинна профорганізація та роботодавець, а спір виник у зв`язку з невиконанням останнім вимог законодавства про працю щодо забезпечення діяльності профспілки з питань, віднесених до її повноважень, ВП ВС дійшла висновку, що спір є трудовим і віднесений до цивільного судочинства.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Київської дирекції залізничних перевезень Профспілки залізничників і транспортних будівельників України на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» /03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, / на користь Первинної профспілкової організації Київської дирекції залізничних перевезень Профспілки залізничників і транспортних будівельників України /03049, м. Київ, вул. Уманська, 5, / судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2102, 00 /дві тисячі сто дві гривні/.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: