Справа № 515/27/19
Провадження № 2/515/167/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участі: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката Дукіна С.В.

представника відповідача - адвоката Давиденка К.В.

представника третьої особи Мангула Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Дивізійська сільсь- ка рада Татарбунарського району Одеської області,

про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати не дійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 щодо спадкового ма- йна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . В установлений законом строк він як спадко- ємець першої черги не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У 2017 р. йому стало відомо, що спадкодавець при житті мав у власності земельну ділянку площею 5,11 га, яка розташована на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на землю серії І-ОД № 047189 від 22.09.2000 р. З цього приводу 14.12.2017 р. до нотаріуса була подана заява про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено з причин того, що відносно майна померлого мається спадкова справа № 317/2017, по якій спадкоємцю було видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Через деякий час він дізнався, що свідоцтво про право на спадщину за законом отримав рідний брат померлого - відпо- відач у справі - на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 31.07. 2017 р. у справі № 515/997/17. Постановою апеляційного суду Одеської області від 22.11.2018 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду 31.07.2017 р. скасовано, заяву залишено без розгляду. А тому вважає, що скасоване судове рішення, на підставі якого нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом відповідачу, втратило юридичну силу, що являється підставою визнання такого свідоцтва недійсним.

Ухвалою суду від 22.01.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.26-27).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив справу роз- глянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.157).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив сп- раву розглянути у його відсутність та відсутність відповідача, позовні вимоги просив розглядати на розсуд суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позивних вимог ОСОБА_1 не заперечував (а.с.149).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з насту- пних підстав.

З копій: паспорту серії НОМЕР_1 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.4, 10) вбачається, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Тузли Татарбунарського району Одеської області, його батьком зазначений (російською мовою) « ОСОБА_3 ».

З листа нотаріуса (а.с.8) слідує, що позивачу відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину з причини того, що у справах Саратської районної державної нотаріальної контори є спадкова справа № 317/2017 р щодо майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видане сві- доцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю, який у встановлений законом порядку зве- рнувся із заявою про прийняття спадщини та заявою про видачу свідоцтва.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 05.07.2017 р. (а.с.11), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області.

Як підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 047189 (а.с.7), ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 5, 11 га, розташованої на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської об ласті, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також, в матеріалах витребуваної судом спадкової справи наявна інформаційна довідка зі Спад- кового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09. 04.2019 р. (а.с.37), якою підтверджується, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним нотаріусом Колісником Д.Ю. відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 61253609, зареєстрована у нотаріуса за № 317/2017 від 20.09.2017 р.; видано свідоцтво про право на спадщину 08.11.2017 р. за № 669 у реєстрі (а.с.68). Також в спадковій сп- раві наявна копія заяви ОСОБА_2 щодо прийняття спадщини за законом на земельну ділянку, належну його батькові (а.с. 41 ).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 31.07.2017 р. (а.с.50-51) вста- новлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 одні- єю сім`єю до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою апеляційного суду Одеської області від 22.11.2018 р. (а.с.5-6) скасовано рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 31.07.2017 р., а заяву ОСОБА_2 , за- інтересована особа - Дивізійська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, про вс- тановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - за- лишено без розгляду.

Відповідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи ін- тересів.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч.ч.2,3 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не- прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі нео- хоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як передбачено ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають ді- ти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з по- дружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За приписами ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прий- няти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч.ч.1,5 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмови- тися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

У відповідності до ч.2 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Згідно ч.5 ст.1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом неді- йсною з підстав, встановлених ст.ст.225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Як визначено ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є не- рухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до упов- новаженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В силу ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішен- ням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а та- кож в інших випадках, встановлених законом.

Так, серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на ім`я якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його по мерлим скасоване).

Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерп- ним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Зокре- ма, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його неуповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; не додержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спа- дкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя тощо.

При цьому, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.27 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практи- ку у справах про спадкування» від 30.05.2008 р., відповідно до ст.1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недій- сним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом було вида- но на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 31.07.2017 р., яким було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Але зазначене рішення суду пер- шої інстанції було скасоване постановою апеляційного суду Одеської області від 22.11.2018 р., а заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Дивізійська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини було лишено без розгляду.

У зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видано ОСОБА_2 на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 31.07.2017 р., яке скасова- но, підлягає визнанню його недійсним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1233, 1301 ЦК України, ст.ст.76-81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Дивізійська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину за за- коном недійсним задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про прво на спадщину за законом від 08.11.2017 р., зареєстровано в реєстрі № 669, на земельну ділянку площею 5,1062 га - для ведення товарного сільськогоспо- дарського виробництва, кадастровий номер :01:001:1652, видане державним нотаріу- сом Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області Колісником Дмитром Юрійовичем на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.