Справа № 587/728/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області про усунення перешкод користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом з тих підстав, що згідно договору дарування житлового будинку та земельних ділянок від 07.10.2016 року він являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу у 2013 році батьки практично припинили спільне проживання, а в 2016 році був оформлений договір дарування будинку на нього. У 2017 році відповідач вивіз свої речі з будинку та не проживає в ньому. Перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинить, участь в утриманні житла він не приймає, проте самостійно знятися з реєстрації він не бажає.

А тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила його задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, вказав, що в будинку є його речі, які він залишив синові, та якби він знав про такі наслідки, то не погоджувався б на укладення договору дарування.

Представник третьої особи Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської областів судове засідання не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі на підставі матеріалів справи.

Заслухавши пояснення, позивача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними господарчими та побутовими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 07.10.2016 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 13-14,15-16).

Згідно довідки, виданої виконкомом Нижньосироватської сільської ради Сумського району № 215 від 22.04.2021 ОСОБА_4 , 1966 р.н., зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: чоловік ОСОБА_2 , 1967 р.н. (а.с. 20).

Як вбачається з акту-підтвердження про зареєстровану особу на території Нижньосироватської сільської ради, яка за місцем реєстрації не проживає від 18.04.2021, складеного депутатом сільської ради по виборчому округу № 1 Рябко Т.В., підписаного сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та довідки № 214 від 21.04.2021, виданої виконкомом Нижньосироватської сільської ради Сумського району, ОСОБА_2 , 1967 р.н. дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1 , але не проживає з літа 2017 року (а.с. 21,22).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є депутатом Нижньосироватської сільської ради Сумського району, а також проживає на одній вулиці з позивачем, підтверджує, що відповідач не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2017 року, це їй відомо, так як вона складала довідку виконкому та спілкувалася з сусідами.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично за місцем реєстрації АДРЕСА_1 , не проживає без поважних причин більше одного року, житлом не користується, участі в утриманні будинку не приймає.

Крім того, судом не встановлено, що між позивачем і відповідачем була домовленість про збереження за останнім права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідач оспорював виселення зі спірного житла, звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивачів щодо перешкод користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі. Крім того, зазначав, що не має наміру проживати у вказаному будинку.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у випадку, коли особа не проживає у спірному житловому приміщенні, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування.

Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у постанові від 29 липня 2020 року у справі №345/1241/19.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не є власником або наймачем житла (будинку), яке належить на праві власності ОСОБА_3 , та не проживає в ньому з 2017 року, позивач ніяких перешкод в користуванні будинком йому не чинив, він добровільно покинув його і з зазначеного часу в ньому не проживає і не цікавиться ним, а його реєстрація порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню ним права користування та розпорядження своїм майном як складовими частинами права власності.

Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76, 81, 82, 141, 247, 263-265, 268, 279, 280, 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко