Постанова

Іменем України

31 травня 2021 року

м. Київ

справа № 2-3889/09

провадження № 61-18626св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою адвоката Райка Василя Васильовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2020 року у складі судді Гутій О. В. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Фазикош Г. В., Бисаги Т. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», товариство) звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити стягувача, який вибув, Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум», банк) на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» у справі № 2-3889/09 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 0479/08/26-Nv.

На обгрунтування заяви товариство зазначало, що23 грудня 2009 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2-3889/09 позов банку задоволено та стягнено з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 476 498,30 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення набуло законної сили.

26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» (далі - ТОВ «ФК «Веста») укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, за умовами якого банк відступив ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі і за договором від 07 серпня 2008 року № 0479/08/26- Nv, укладеним між банком і ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста» від 06 серпня 2019 року № 06/08-2019 «Про перейменування ТОВ «ФК «Веста» на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», змінено назву товариства, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» є правонаступником прав та обов`язків ТОВ «ФК «Веста».

Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» просило заяву задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалою від 30 липня 2020 року заяву задовольнив. Замінив стягувача - ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» у справі № 2-3889/09 за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 0479/08/26-Nv.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність договору.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Закарпатський апеляційний суд постановою від 12 листопада 2020 року ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2020 року залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження є необгрунтованими і не заслуговують на увагу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 09 грудня 2020 року до Верховного Суду, адвокат Райко В. В. як представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вже є ухвала Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2019 року у справі № 2-3889/09, яка набрала законної сили, про відмову ТОВ «ФК «Веста» у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні. Однак 22 січня 2020 року той же представник Остапченко О. В. повторно подала заяву про заміну сторони у справі з ПАТ «Банк Форум» на ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста».

У реєстрі договорів прав вимоги та боржників за цими договорами (додаток 1 до договору від 26 березня 2019 року № 0002/19/5) під № 321 зазначено, що новому кредитору передані права за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 0479/08/26-Nv, загальний залишок заборгованості за яким становить 57 115,84 дол. США, що становить еквівалент 1 535 795,6 грн, за яким боржником є ОСОБА_1 , однак доказів, які доводили б заборгованість боржника перед банком на таку суму, матеріали справи не містять.

Незважаючи на це суди, здійснили заміну сторони у справі на суму, що у три рази перевищує фактичну заборгованість боржника, застосувавши пункт 2 частини першої статті 512 ЦК України, тоді як підлягав застосуванню пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України.

15 березня 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» на касаційну скаргу, мотивований тим, що підставою заяви є саме укладення 26 березня 2019 року між банком і ТОВ «ФК «Веста» договору про відступлення права вимоги № 0002/19/5, унаслідок укладення якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні в цілому, а не набуте право вимоги на певні обумовлені сторонами суми заборгованості, оскільки відбулося правонаступництво щодо права вимоги за кредитним договором.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

24 лютого 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2009 року у справі № 2-3889/09 позов ПАТ «Банк Форум» задоволено, розірвано договір кредиту від 07 серпня 2008 року № 0479/08/26-Nv, укладений між банком і ОСОБА_1 . Стягнено з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 476 498,30 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення набуло законної сили.

26 березня 2019 року між ПАТ «Банк Форум» і ТОВ «ФК «Веста» укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, за умовами якого банк відступив ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту від 07 серпня 2008 року № 0479/08/26-Nv.

Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Веста» від 06 серпня 2019 року № 06/08-2019 «Про перейменування ТОВ «ФК «Веста» на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» змінило назву товариства, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» є правонаступником прав та обов`язків ТОВ «ФК «Веста».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом

правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У виконавчому провадженні заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України, а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Таким чином, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).

Встановивши, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями ОСОБА_1 які виникли за договором № 0479/08/26/Nv, укладеним 07 серпня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» і ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами застосовані правильно.

Аргументи касаційної скарги про те, що заявник повторно звертається з цими ж самими вимогами, на увагу не заслуговують, оскільки ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2019 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Веста» було відмовлено у зв`язку з тим, що ТОВ «ФК «Веста» не є юридичною особою, тому є неналежним заявником.

Інші доводи касаційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу адвоката Райка Василя Васильовича як представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 липня

2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

В. С. Жданова

Є. В. Коротенко