Справа № 463/8335/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/760/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 28 січня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, внаслідок порушення правил користування електричною енергією для населення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 9181,36 гривень, стягнення понесених судових витрат, а саме: 1921,0 гривень судового збору та 881,0 гривня витрат за проведення експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 2016 року за результатами перевірки представниками ПрАТ «Львівобленерго» електроустановки за адресою: АДРЕСА_1 , складено акт порушення ПКЕЕН № 06709, яким зафіксовано: пошкодження приладу обліку. Вказане пошкодження виявлено у присутності споживача, який відмовився від підпису в акті. Відповідний акт про порушення та запрошення на засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН було скеровано відповідачу рекомендованим листом № 30-03468 від 29.09.2016 року. У відповідності до вимоги п.15 ПКЕЕН лічильник споживача № 7337821 28 вересня 2016 року було скеровано для проведення експертизи щодо визначення пошкоджень або неправильної роботи засобу обліку, які сталися з вини побутового споживача. Згідно з актом проведення огляду засобів обліку № 444 від 13.10.2016 року, вказаний лічильник вилучено, опломбовано та упаковано в сейф-пакет № А00045828 та направлено до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ для проведення експертизи. Висновком експерта від 07.11.2016 року № 5064 встановлено пошкодження лічильного механізму. Позивачем було сплачено вартість експертизи на суму 881,0 гривень. Листом № 30-03590 від 07.10.2016 року, відповідач запрошувався на засідання комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН. На підставі акту порушення ПКЕЕН та висновку експертизи комісією по розгляду актів по порушення ПКЕЕН 11 листопада 2016 року встановлено, що вартість не облікованої електроенергії становить 9181,36 гривань. Розрахунок проводився відповідно до п.53 ПКЕЕН і Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН за період з 29 березня 2016 року по 28 вересня 2016 року. У зв`язку із тим, що відповідачі на засідання комісії не з`явилися, копія розрахунку та рахунок було скеровано рекомендованим листом № 31-00648 від 18 листопада 2016 року. На даний момент рахунок по сплаті не облікованої електричної енергії не сплачений. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 9181,36 гривень, судові витрати у розмірі 1921,0 гривень судового збору та 881,0 гривень витрат за проведення експертизи.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення відмовлено.

Рішення оскаржила представник позивача ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його незаконним. Вважає неправильним висновок суду про те, що позивач звернувся з позовом поза строком позовної давності, оскільки Актом про порушення ПКЕЕН №06709 від 28.09.2016 року лише зафіксовано порушення, яке було виявлено представниками постачальника електроенергії під час перевірки дотримання ПКЕЕН, а право на звернення з позовом до суду виникає з моменту не сплати споживачем рахунку завданих збитків. Такий висновок відповідає вимогам частини 5 ст.261 ЦК України з врахуванням ст.530 ЦК України, а також правій позиції висловленій у постанові Великої палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідно до ст.360 ЦПК України представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Поваляєв П.О. подав Відзив на апеляційну скаргу. У Відзиві зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення суду законним і обґрунтованим. Звертає увагу, що висновок експертизи наданий позивачем є недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням п.15 ПКЕЕН , а також п.2.9 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України 21.06.2003 року №322. Щодо строків позовної давності, стверджує, що суд дійшов обґрунтованого висновку про його пропуск, оскільки п.5 ст.261 ЦК України у даному випадку не може бути застосований, оскільки обов`язок сплати коштів у даному випадку виник не з договору, а на підставі закону. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

28 вересня 2016 року представниками ПрАТ «Львівобленерго» складено акт №06709 про порушення ПКЕЕН, які полягають у пошкодженні приладу обліку(лічильного механізму) за адресою АДРЕСА_1 . Прилад обліку знятий, укладений в пакет, пакет опломбований пломбою №1210351 вилучений представниками енергопостачальника(а.с.5).

Акт складено в присутності споживача ОСОБА_1 , однак остання відмовилась від підпису, тому Акт скеровано на адресу відповідачів рекомендованим листом про вручення, який отриманий 23.11.2016 року відповідачем ОСОБА_1 (а.с.8).

Висновком № 5064 експертного трасологічного дослідження засобу обліку «Меридіан» СОЄ-1.02/2Т № 7337821 від 07.11.2016 року (а.с.13-16) встановлено, що на внутрішніх елементах електролічильника, недоступних для безпосереднього зовнішнього механічного втручання, є пошкодження елементів кріплення лічильного механізму у вигляді мікротріщин в основі обох стійок кріплення барабану лічильного механізму і незначного зміщення самого барабану, які могли виникнути внаслідок дії на лічильний механізм зусиль, що змінювали його просторове розташування всередині корпусу без безпосередньої механічної дії. Такі зусилля могли бути викликані дією (впливом) магнітного поля, джерелом якого міг бути прикладений ззовні до корпуса лічильника магніт (електромагніт), що могло спричинити зміни в роботі лічильного механізму.

Листом ПрАТ «Львівобленерго» від 07.10.2016 року, який скеровувався ОСОБА_1 (а.с.12), відповідача запрошено для участі у засіданні комісії з розгляду акту про порушення ПКЕЕН,яке відбудеться з 10.00 до 14.00 год. 11.11.2016 року. У разі неявки на засідання комісії, розгляд відбудеться без участі споживача, а висновок комісії буде надіслано поштою.

Як вбачається з копії протоколу № 06709 від 11.11.2016 року (а.с.18), розглянувши акт про порушення № 06709 від 28.09.2016 року, комісія встановила, що вартість не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН електричної енергії за період з 29.03.2016 року по 28.09.2016 року склала 9181,36 гривень, що визначалося за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН.

Відповідно до списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с.21), протокол комісії скеровано відповідачу ОСОБА_1 19.11.2019 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду, оскільки звернувся з позовом 02 жовтня 2019 року, а Акт про порушення складений 28 вересня 2016 року.

Суд дійшов висновку, що строк позовної давності слід рахувати з дати складення Акту про порушення ПКЕЕН, оскільки саме в цей день позивачу стало відомо про порушення його права.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується.

Згідно з ст.2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про електроенергетику»(Далі закон) споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

Згідно з ст.27 Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Правопорушеннями в електроенергетиці є зокрема пошкодження приладів обліку.

Згідно з п.37 ПКЕЕН (які були чинним на час виникнення спірних відносин) енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією.

Відповідно до п.53 ПКЕЕН (які були чинними на час виникнення спірних відносин) у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Побутовий споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Енергопостачальник повідомляє побутового споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.

Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення побутового споживача про час і дату засідання комісії.

Акт про порушення Правил, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 50 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню.

Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу.

У протоколі зазначається інформація про причетність побутового споживача до порушення цих Правил.

У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються:

відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії;

розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією.

У разі відмови побутового споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право енергопостачальника на звернення до суду з позовом виникає в разі відмови споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії протягом наданого строку.

З протоколу засідання комісії вбачається, що вартість необлікованої енергії в розмірі 9181,36 грн. споживачу необхідно сплатити до 11 грудня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував зазначену норму закону та дійшов помилкового висновку, що застосуванню підлягає ч.1 ст. 261 ЦК України та строк позовної давності слід відраховувати з дати складення Акту, тобто з 28.09.2016 року, оскільки на момент складення акту про порушення, спір відсутній, так як не визначений розмір шкоди, яка підлягає стягненню.

Такий висновок відповідає позиції, яка висловлена в постанові Великої палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц.

Відтак, строк позовної давності розпочався з 12 грудня 2016 року та закінчився 12 грудня 2019 року.

З позовом позивач звернувся 02 жовтня 2019 року, тобто в межах строку позовної давності.

Окрім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Однак, зазначений висновок судом першої інстанції не враховано та рішення суду не містить мотивів з приводу того чи право позивача є порушеним.

Зважаючи на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Разом з тим, в силу ст.11 ЦК України, за відсутності письмового договору про користування електричною енергією, факт відкриття особового рахунку, видача книжки та постачання електричної енергії вважається фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року.

Виходячи з положень ст.ст.6,626-631,526 ЦК України укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

За правилами ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як зазначалося вище відповідно до ст.26 Закону України «Про електроенергетику»(Далі закон) споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

Згідно з ст.27 Закону правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Правопорушеннями в електроенергетиці є зокрема пошкодження приладів обліку.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи та юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п.15 ПКЕЕН пошкоджені засоби обліку, а також засоби обліку із зірваними або пошкодженими пломбами підлягають експертизі, що проводиться комісією у складі представників енергопостачальника та територіальних органів Держспоживстандарту або спеціалізованими організаціями (підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки, із залученням представників Держспоживстандарту.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків

Положеннями ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК)

Стаття 80 ЦПК встановлює, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2016 року представником енергопостачальника складено направлення лічильника на експертизу. Дата проведення експертизи 06 жовтня 2016 року, однак відповідач не з`явилась.

07 жовтня 2016 року на адресу відповідачів направлено повідомлення про те, що проведення експертизи лічильника відбудеться 12 жовтня 2016 року, а засідання комісії з розгляду актів 11 листопада 2016 року (а.с.11), однак відповідачі на жодне з цих заходів не з`явились.

У зв`язку з наведеним комісією прийнято рішення про направлення лічильника в ЛНДІСЕ МОЮ для проведення експертизи (а.с.10).

Висновок експерта відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, а відтак приймається судом як належний та достовірний доказ, що містить інформацію про предмет доказування, а саме пошкодження лічильного механізму приладу обліку за допомогою магнітного поля, що спричинило зміни в роботі лічильного механізму.

Відтак твердження відповідача про те, що висновок експертизи наданий позивачем є недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням п.15 ПКЕЕН , а також п.2.9 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України 21.06.2003 року №322 є необґрунтованим та голослівним.

Крім цього, відповідач клопотання про призначення експертизи лічильника не заявляв , відтак не довів обставин на які посилався у відзивах на позов та на апеляційну скаргу.

Згідно з ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства- суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до п.п.1,4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК україни підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З приводу доводів відповідачів про те, що у наданому позивачем розрахунку не враховано вартість спожитої електроенергії, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.56-58), суд зазначає, що розрахунок не облікованої електричної енергії проведений у відповідності до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН з 29 березня 2016 року по 28 вересня 2016 року та підстав для зменшення розміру такого немає.

Відповідно до п. 2.4 Методики, уразі, коли вартість електричної енергії відповідно до виставлених за період порушення рахунків за точкою (точками) обліку, на якій (яких) було виявлено порушення, менша вартості електричної енергії, оплаченої за період порушення, сума до сплати має бути зменшена на величину вартості оплаченої електричної енергії.

В інших випадках споживачу виписується рахунок на всю розраховану суму.

Відтак, зазначена норма чітко вказує, що сума вартості необлікованої електричної енергії може бути зменшена на суму вартості спожитої та оплаченої електроенергії тільки у випадках коли виставлений рахунок менший вартості електричної енергії, оплаченої за період порушення, однак зазначені обставини в даній справі відсутні. Вартість не облікованої енергії становить 9181,36 грн., а вартість оплаченої енергії за період з березня по вересень 2016 року становить 1116,10 грн., а відтак з відповідачів підлягає до стягнення вся сума не облікованої енергії в розмірі 9181,36 грн.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

З врахуванням наведеного з відповідачів в користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 5955,00 грн. з них: 1921,00 грн. - судовий збір за подання позову, , 3153,00 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги, 881, 00грн.-витрати за проведення експертизи).

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст.374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1,4, 383,384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 28 січня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (місцезнаходження: м.Львів, вул..Козельницька,3, ) 9181 грн.36 коп. вартості необлікованої електричної енергії на поточний рахунок № НОМЕР_3 в ТВБВ №10013/03 філії-Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО:325796, код за .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (місцезнаходження: м.Львів, вул..Козельницька,3, ) 5074 грн. витрат по оплаті судового збору на поточний рахунок № НОМЕР_3 в ТВБВ №10013/03 філії-Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО:325796, код за .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (місцезнаходження: м.Львів, вул..Козельницька,3, ) 881,00 грн. вартості проведення експертизи лічильника на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № НОМЕР_4 в ТВБВ №10013/03 філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО:325796, код за .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України).

Повний текст постанови складено 01 лютого 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк