ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2007/21 Справа № 212/347/20 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року, якою повернуто зустрічний позов, винесену суддею Чайкіним І.М. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту ухвали відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2019 року в провадження Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам.

Ухвалою судді від 31 жовтня 2019 року вищезазначену цивільну справу прийнято суддею до провадження, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

16 січня 2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви з наданням суду зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» про порушення прав споживача житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про прийняття зустрічної позовної заяви від 16 січня 2020 року відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» про порушення прав споживача житлово-комунальних послуг повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, ставить питання про її скасування та прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду згідно чинного законодавства.

При цьому, скаржник зазначає, що зустрічна позовна заява була подана до суду першої інстанції 03.12.2019 року, а не 16.01.2020, як стверджує в ухвалі суд, оскільки ця позовна заява була подана електронною поштою і повернута судом через відсутність електронного підписи, з вказівкою про те, що у разі поставлення підпису, зустрічний позов можна подати знову, що підтверджено ухвалою суду від 04.12.2019 року. Про ухвалу суду від 04.12.2019 року відповідачу випадково стало відомо 15.01.2020 року і 16.01.2020 року була подана зустрічна позовна заява і клопотання про прийняття зустрічного позову. Вказує на те, що між поданням зустрічного позову та відмовою суду в прийнятті зустрічного позову пройшов майже рік.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, яка зазначена у п.10 ст.353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у прийнятті зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, тобто з порушенням строків подачі зустрічного позову, у зв`язку з чим зустрічний позов підлягає поверненню заявникові.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та не погоджується з доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 187 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно ч.2 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом та подання зустрічного позову у строк, визначений для подання відзиву.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову, суд першої інстанції вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову, чи поданий зустрічний позов у строк для подання відзиву на позов.

Аналогічний зміст містить й п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року.

Відповідно до ст.194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

Згідно до ч.3 ст.194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що 16 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про прийняття зустрічної позовної заяви з проставленим підписом, в якому зазначила, що 16 січня 2020 року при подачі клопотання їй стало відомо про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, яка була направлена нею 03.12.2019 року на електронну адресу суду, у зв`язку з відсутністю на цій заяві, як електронного так власноручного підпису, ухвалу про повернення зустрічного позову вона не отримувала, також зазначила, що систематично контактує з судом електронною поштою, якому відома її електронна адреса, окрім того в матеріалах справи є її номер телефону, просила прийняти до розгляду подану зустрічну позовну заяву (а.с.2).

З ухвали суду першої інстанції від 19 листопада 2019 року вбачається, що судом було задоволено клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи та визначена дата розгляду справи 03 грудня 2019 року.

Зі змісту ухвали видно, що ОСОБА_2 у клопотанні просила відкласти розгляд справи, призначений на 19 листопада 2019 року для надання їй можливості подачі відзиву на позов, оскільки ухвалу від 31 жовтня 2019 року про прийняття суддею справи до провадження, та призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами вона отримала 18 листопада 2019 року.

З ухвали суду першої інстанції від 04 грудня 2019 року вбачається, що 03 грудня 2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява та заява про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви, в якій позивачами зазначені ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ТОВ «Житлокомцентр» про визнання договірних відносин між позивачами та ТОВ «Житлокомцентр» відсутніми з вини постачальника послуг, зобов`язати відповідача надати оригінали та належним чином завірені копії документів, компенсацію моральної шкоди в розмірі визначеному судом.

Суд першої інстанції, повертаючи цією ухвалою зустрічну позовну заяву виходив з того, що зустрічна позовна заява надійшла на електронну адресу суду без підпису позивачів, при цьому, в ухвалі роз`яснено право заявників на повторне звернення до суду із позовом у разі усунення обставин, що стали підставою для повернення позову.

Матеріали надісланої судом справи не містять доказів про отримання позивачами ухвали від 04 грудня 2019 року, а містять лише копію зустрічної позовної заяви, підписаної позивачами та клопотання про прийняття зустрічного позову, які подані до суду 16 січня 2020 року, тому з урахуванням дати отримання ОСОБА_2 18 листопада 2019 року ухвали від 31.10.2019 року, якою стороні відповідача надавався строк для подачі відзиву на позов, а також враховуючи ухвалу суду від 19 листопада 2019 року, якою судовий розгляд за клопотання ОСОБА_2 був відкладений на 03 грудня 2019 року для надання останній можливості подати заперечення на позов, а позивачу продовжено строк для подачі відповіді на відзив, перша зустрічна позовна заява від 03.12.2019 року була подана скаржником у встановлений ч.1 ст.193 ЦПК України строк, тобто у строк для подання відзиву.

Повернення зустрічного позову з підстав не підписання заяви, відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Отже, ОСОБА_2 , вдруге подавши до суду зустрічну позовну заяву особисто підписану позивачами усунула обставини, які були підставою для повернення її заяви від 03 грудня 2019 року, у зв`язку з чим строк звернення із зустрічним позовом нею не пропущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання у справі, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374, п. 4 ч. 1 ст.379, ст.ст.381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року скасувати та направити матеріали справи до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: