ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7864/20 Номер провадження 22-ц/814/1400/21Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 31 березня 2021 року (час ухвалення судового рішення з 15:31:13 год. до 15:51:21 год., дата виготовлення повного тексту ухвали 02 квітня 2021 року) у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23.12.2020 року по справі № 524/7864/20.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні, він водить сина до школи і забирає його, вони роблять разом домашні завдання, проводять разом майже увесь час. Хоча мати дитини проживає в одному помешканні із ними, але весь тягар по утриманню, вихованню дитини несе він і ця обставина існувала на час видачі судового наказу.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати судовий наказ та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд спотворив заявлені вимоги, проігнорував докази про факти, які існували на час видачі судового наказу, а саме те, що дитина перебуває на його утриманні, він є інвалідом другої групи, не працював.

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

У відзиві стверджується, що сам проживання в одній квартирі не є нововиявленою обставиною, оскільки, звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 зазначав, що спільне господарство не ведеться майже десять років.

Роздруківка руху коштів на картці ОСОБА_1 і сплата ним комунальних послуг також не є ново виявленими обставинами, які б могли вплинути на прийняття рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , 2014 р.н., в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , починаючи з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судовим наказом від 23 грудня 2020 року стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше встановленого законом мінімального гарантованого розміру аліментів та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2020 до досягнення ОСОБА_2 повноліття (а.с.23).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 була наділена правом на звернення із відповідною заявою про стягнення аліментів і між сторонами не було досягнуто домовленості щодо участі в утриманні сина ОСОБА_2

Суд зробив висновк, що факт сплати коштів за житлово-комунальні послуги, придбання продуктів харчування та витрати на сина не є істотними обставинами, які б суттєво впливали на прийняття судового рішення по справі, оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України та за відсутності обставин, наведених в ст. 165 ЦПК України..

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, керується такими міркуваннями.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною восьмою статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Розрізняють нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами докази, які не оцінювались судом у процесі розгляду справи (пункт 2 частини четвертої статті 423 ЦПК України).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Із заяви ОСОБА_1 (а.с.21-22) убачається, що нововиявленими обставинами він вважає такі: малолітній син як і його мати зареєстрований і проживає разом з ним в одній квартирі; син знаходиться на його утриманні; він також допомагає старшому синові, який продовжує навчання.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дав правильну оцінку наданим у справу доказам і зробив обґрунтований висновок, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні пункту першого частини другої статті 423 ЦПК України.

Надання матеріальної допомоги старшому синові, який продовжує навчання не має істотного значення для вирішення питання про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, а тому ця обставина не вплинула б результат розгляду заяви про видачу судового наказу.

Факт спільного проживання і реєстрації в одному помешканні був відомий суду першої інстанції на час розгляду заяви про видачу судового наказу (а.с.7).

Надані ОСОБА_1 виписки з банківських рахунків (а.с.31-65) підтверджують оплату за придбання товарів, у тому числі продуктів харчування, речей побутового вжитку, оплату житлово-комунальних послуг, перерахування коштів старшому синові.

Зазначені докази у сукупності з тими, що долучені ОСОБА_3 до відзиву на заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами (а.с.79-116), не є такими, що беззаперечно підтверджують факт перебування малолітнього сина на повному утриманні батька.

Та обставина, що ОСОБА_1 добровільно витрачає кошти на утримання малолітнього сина, піклується про нього може бути підставою для звернення до суду з позовом відповідно до ч.7 ст.170 ЦПК України, ст.192 СК України.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 07 червня 2021 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов