Справа № 415/5417/19
Провадження № 22-ц/810/342/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

07 червня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Гаврилюка В.К., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря: Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Луганське обласне бюро судово-медичної експертизи ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

заяви позивача ОСОБА_1 про уточнення ціни позову, про витребування додаткових доказів, допит свідків

у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 лютого 2021 року

за позовом ОСОБА_1 до Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи про стягнення ненарахованої заробітної плати у виді премій за грудень 2016 року, січень 2017 року, річної премії за 2016 рік, премії до професійного свята «Дня медичного працівника» в червні 2017 року, премії до професійного свята «Дня судового експерта» за липень 2017 року та зобов`язання провести перерахунок всіх виплат, пов`язаних з виплатою неправомірно ненарахованої заробітної плати; визнання неправомірним наказу № 89-ос від 23 грудня 2019 року про звільнення з посади лікаря судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки та поновлення на цій посаді за сумісництвом на 0,5 ставки з 01 січня 2020 року, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01 січня 2020 року; визнання неправомірною відмови в прийнятті на посаду лікаря судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки та зобов`язання працевлаштувати на цій посаді за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки, стягнення з 01 січня 2020 року неправомірно ненарахованої заробітної плати на цій посаді за сумісництвом,

в с т а н о в и в:

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 16 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи про стягнення ненарахованої заробітної плати у виді премій за грудень 2016 року, січень 2017 року, річної премії за 2016 рік, премії до професійного свята «Дня медичного працівника» в червні 2017 року, премії до професійного свята «Дня судового експерта» за липень 2017 року та зобов`язання провести перерахунок всіх виплат, пов`язаних з виплатою неправомірно ненарахованої заробітної плати; визнання неправомірним наказу № 89-ос від 23 грудня 2019 року про звільнення з посади лікаря судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки та поновлення на цій посаді за сумісництвом на 0,5 ставки з 01 січня 2020 року, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01 січня 2020 року; визнання неправомірною відмови в прийнятті на посаду лікаря судово-медичного експерта відділу комісійних судово-медичних експертиз за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки та зобов`язання працевлаштувати на цій посаді за внутрішнім сумісництвом на 0,5 ставки, стягнення з 01 січня 2020 року неправомірно ненарахованої заробітної плати на цій посаді за сумісництвом, задоволено частково.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

На адресу Луганського апеляційного суду від скаржника ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення ціни позову щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 143106,79 грн;

клопотання про витребування додаткових доказів, з Департаменту охорони здоров`я Луганської обласної державної адміністрації- Луганської обласної військово-цивільної адміністрації особової справи позивача за час роботи на посаді т.в.о. начальника ЛОБСМЕ, копії заяв позивача про надання сумісництва в 2017, 2018, 2019 роках, копії наказів про надання позивачу сумісництва в 2017, 2018, 2019 роках, копії наказів про надання позивачу відпусток за сумісництвом в період з 2017 про 2019 роки, інформації про наявність або відсутність наказів про звільнення позивача наприкінці 2017 та 2018 років з сумісництва та наказів про виплату компенсації за невикористанні відпустки наприкінці 2017 та 2018 роки; справу позивача по роботі за сумісництвом з ЛОБСМЕ за період з 2017 - 2019 роки та інформацію у ЛОБСМЕ створювалися, чи ні строкові трудові договори за сумісництвом у відношенні позивача після дозвільних наказів ДОЗ ЛОДА-ЛОВЦА в період з 2017-2019 роки; клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У судове засідання представник відповідача Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи наведені вище норми ст. 367 ЦПК України підстави для прийняття заяви про уточнення позовних вимог відсутні, а тому заява про уточнення ціни позову підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» зазначено, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем не викладені обставини та не надано докази неможливості подання до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним законодавством строк з поважних причин копії адміністрації особової справи позивача за час роботи на посаді т.в.о. начальника ЛОБСМЕ, копії заяв позивача про надання сумісництва в 2017, 2018, 2019 роках, копії наказів про надання позивачу сумісництва в 2017, 2018, 2019 роках, копії наказів про надання позивачу відпусток за сумісництвом в період з 2017 про 2019 роки, інформації про наявність або відсутність наказів про звільнення позивача наприкінці 2017 та 2018 років з сумісництва та наказів про виплату компенсації за невикористанні відпустки наприкінці 2017 та 2018 роки; справу позивача по роботі за сумісництвом з ЛОБСМЕ за період з 2017 - 2019 роки та інформацію у ЛОБСМЕ створювалися, чи ні строкові трудові договори за сумісництвом у відношенні позивача після дозвільних наказів ДОЗ ЛОДА-ЛОВЦА в період з 2017-2019 роки; заявити у суді першої інстанції клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції, позивач не заявляв клопотання про витребування вищезазначених доказів та виклик свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем ОСОБА_1 у клопотаннях про витребування доказів та виклик свідків, не наведено обґрунтування неможливості подання таких клопотань до суду першої інстанції, тому відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів відмовляє у задоволенні даних клопотань.

Керуючись ст. ст. 83, 367, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Заяву скаржника ОСОБА_1 про уточнення ціни позову повернути позивачу.

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування з Департаменту охорони здоров`я Луганської обласної державної адміністрації- Луганської обласної військово-цивільної адміністрації особової справи позивача за час роботи на посаді т.в.о. начальника ЛОБСМЕ, копії заяв позивача про надання сумісництва в 2017, 2018, 2019 роках, копії наказів про надання позивачу сумісництва в 2017, 2018, 2019 роках, копії наказів про надання позивачу відпусток за сумісництвом в період з 2017 про 2019 роки, інформації про наявність або відсутність наказів про звільнення позивача наприкінці 2017 та 2018 років з сумісництва та наказів про виплату компенсації за невикористанні відпустки наприкінці 2017 та 2018 роки; справу позивача по роботі за сумісництвом з ЛОБСМЕ за період з 2017 - 2019 роки та інформацію у ЛОБСМЕ створювалися, чи ні строкові трудові договори за сумісництвом у відношенні позивача після дозвільних наказів ДОЗ ЛОДА-ЛОВЦА в період з 2017-2019 роки відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про допит у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складання повного тексту ухвали 08 червня 2021 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.К. Гаврилюк

О.Ю. Карташов