КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи № 761/22106/20

номер провадження № 22-ц/824/615/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року у складі судді Сіромашенко Н.В., у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Колінько Ірини Вікторівни про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Колінько І.В. до подання позовної заяви у відповідності до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на предмет застави: автомобіль марки Renault, модель SCENIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі виконавчого провадження №62463784, відкритого 02 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варавою Р.С. за виконавчим написом №1041 від 25 червня 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. за заявою стягувача - товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»).

Заява мотивована тим, що 02 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варавою Р.С. відкрито виконавче провадження №62463784 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису №1041 від 25 червня 2020 року. Вказувала, що в межах виконавчого провадження приватним виконавцем прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 03 липня 2020 року, згідно з якою звернуто стягнення на вказаний вище автомобіль.

Зазначала, що при поданні заяви до приватного нотаріуса заяви про вчинення виконавчого напису стягувачу було відомо, що боржник оскаржує пункт кредитного договору про нарахування пені, а також, що триває провадження у справі, предметом спору в якій є стягнення заборгованості з боржника за кредитним договором, розмір якої не є безспірним, у зв`язку з чим заявник має намір звернутися до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також вказувала, що приватним виконавцем розпочато процедуру звернення стягнення на вказаний вище автомобіль, який виставлено на продаж через державне підприємство «СЕТАМ», а тому вважала, що існує реальна загроза унеможливлення виконання рішення суду, оскільки автомобіль може бути реалізовано.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Колінько І.В. про забезпечення позову до подання позовної заявизадоволено.

Зупинено стягнення в межах виконавчого провадження № 62463784 на підставі виконавчого напису № 1041 від 25 червня 2020 року про стягнення на предмет застави: автомобіль марки Renault, модель «SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 15 березня 2008 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з урахуванням наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі спроможності його забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття такого заходу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Колінько І.В. про забезпечення позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що доводи заявника стосовно протиправності оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, мають суперечливий характер, оскільки протиправність виконавчого напису нотаріуса, дій або бездіяльності нотаріуса може бути встановлено судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності доказів у справі. Тому вважає, що суд дійшов хибного висновку про застосування заходів забезпечення позову, оскільки без вирішення спору по суті позовних вимог заявник не мав можливості надати суду докази, які були б підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ТОВ «Вердикт Капітал», заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Колінько І.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом шляхом надсилання судової повістки 28 грудня 2020 року на їх офіційні електронні адреси, які містяться в матеріалах справи (а.с.114-115).

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

За таких обставин, учасники справи вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що подавши апеляційну скаргу, ТОВ «Вердикт Капітал» не виявило зацікавленості в її розгляді та не зверталось до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду його апеляційної скарги. Таких висновків дійшов Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішеннях «Каракуца проти України» (2017 рік), «Пономарьов проти України» (2008 рік).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також враховуючи, що ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язане цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів визнала неявку представника ТОВ «Вердикт Капітал», а також інших учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2008 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», перейменованого в подальшому на публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк»), укладено договір застави транспортного засобу №77.1/АК-00624.08.2-3, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №1186.

За умовами цього договору для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед заставодержателем за кредитним договором №77.1/АК-00624.08.2 від 19 березня 2008 року, ОСОБА_1 передав в заставу заставодержателю належне йому на праві власності майно: автомобіль марки Renault, модель «SCENIC», номер шасі НОМЕР_2 , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

25 червня 2020 року на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №77.1/АК-00624.08.2 від 19 березня 2008 року у розмірі 177 028 грн 77 коп. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Родовід Банк» відповідно до договору про відступлення прав вимоги за договорами застави від 22 травня 2019 року, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль марки Renault, модель «SCENIC», номер шасі НОМЕР_2 , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С. від 02 липня 2020 року відкрито виконавче провадження № 6243784 з виконання виконавчого напису № 1041, виданого 25 червня 2020 року 2012 року, а постановою цього ж приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р.С. від 03 липня 2020 року описано та накладено арешт на автомобіль боржника.

Право на ефективний судовий захист закріплено у ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями ст.150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України) .

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Колінько І.В. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 25 червня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. та зареєстрованого в реєстрі за №1041, яким звернуто стягнення на майно, що належить ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в рахунок погашення заборгованості у розмірі 177 028 грн 77 коп., що виникла внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору від 19 березня 2008 року.

При цьому предметом судового спору (позову, що забезпечується) є визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Тобто, у даному випадку представник ОСОБА_1 - адвокат Колінько І.В. на підставі п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України просила зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса.

При цьому представник заявника повідомила суд про намір подати позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вважала, що такий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства через порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та неправомірність вимог стягувача в частині розміру заборгованості.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, представник ОСОБА_1 - адвокат Колінько І.В. обґрунтувала її можливістю передчасної примусової реалізації майна, зокрема, звернення стягнення на яке здійснено на підставі вказаного виконавчого напису.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18 сформульовано висновок, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що у разі невжиття заходів забезпечення позову матиме місце можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефектний захист або поновлення порушених прав позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Колінько І.В. про забезпечення позову.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 20 січня 2020 року у справі №490/5170/19 (провадження №61-15905св19), в постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 285/2445/18 (провадження № 61-45537св18), та в постанові від 16 вересня 2020 року у справі №344/6384/18 (провадження №61-2347св19) у подібних правовідносинах.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що без вирішення спору по суті позовних вимог заявник не мав можливості надати суду докази, які були б підставою для застосування заходів забезпечення позову, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: