П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року м. Київ

Справа № 22-1467 Головуючий у 1-й інстанції: Мазка Н. Б.

Унікальний № 370/329/20 Доповідач- Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Осінчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення,-

у с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, в якому просив виселити ОСОБА_1 з житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житла; стягнути судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. (а.с.1-2).

Позов був обґрунтований тим, що 15 січня 2019 року державним підприємством «Сетам» Міністерства юстиції України були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого майна, яке належало відповідачу ОСОБА_1 , а саме: об`єкт незавершеного будівництва, готовністю 95% та земельна ділянка площею 0,099 га кадастровий номер :07:003:0093, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 385553 від 31 січня 2019 року переможцем торгів став позивач.

08 червня 2019 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області зареєстроване право власності за позивачем на будову, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

10 червня 2019 року на адресу реєстрації відповідача та на адресу придбаного з прилюдних торгів майна були направлені вимоги про виселення з будинку, що став предметом електронних торгів та переможцем яких є позивач.

Далі позивач вказував на те, що неодноразово в телефонному режимі просив відповідача покинути приміщення, на що останній не реагував. В нього не має доступу до будинку, відсутні ключі від вхідних дверей, крім того, з відповідачем склалися неприязні стосунки. Відповідач вчиняє перешкоди у вільному доступі до житлового приміщення (будинку), що підтверджується письмовими вимогами.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року позов задоволено. Виселено ОСОБА_1 з житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житла.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн 40 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.82-86).

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вислови свої заперечення проти її задоволення, зокрема, вказав, що рішення суду відповідає дійсним обставинам справи та ухвалене з дотриманням вимог матеріального права (а.с.123-126; 147-150).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: представника відповідача, адвоката Бевз В. В., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити; позивача та його представника, адвоката Шумєєву О. О., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржуване рішення без змін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з відомостями акту № 56888024 про проведені електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна від 15 лютого 2019 року, державне підприємство «Сетам» Міністерства юстиції України на підставі поданих для проведення реалізації майна документів приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Крайчинським С. С. та у відповідності вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 02 серпня 2018 року № 2522/5, Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, здійснило реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів через веб-сайт в мережі Інтернет, а саме:

- об`єкт незавершеного будівництва, готовністю 95%, згідно технічному паспорту на незавершений будівництвом садибний (індивідуальний) житловий будинок АР № 010099 від 31 жовтня 2018 (незавершений будівництвом житловий будинок, літера А площа 79.2 кв м, прибудова літера а 25.8 кв. м, навіс літера Б 24.5 кв м, ворота № 1, хвіртка № 2, огорожа № 3, замощення літера 1) та земельна ділянка площею 0.099 га, кадастровий номер :07:003:0093, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 385553 від 31 січня 2019 року (реєстраційний номер лоту № 327053) переможцем торгів став ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ціна продажу склала 533 507 грн 10 коп., яка повністю внесена переможцем торгів.

Продаж вищезазначеного майна здійснено по виконавчому провадженню № 56888024 при примусовому виконанні виконавчого листа № 761/625/14-ц від 19 квітня 2018 року, який виданий Шевченківським районним судом м. Києва, боржник - ОСОБА_1 , якому належало вищезазначене реалізоване майно на підставі: - дозвіл на будівництво: рішення виконкому Колонщинської сільської ради від 29 жовтня 2010 року; - свідоцтво на забудову індивідуальної садиби № 68 від 10 листопада 2010 року, виданого Макарівським госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро; - відомості з реєстру прав власності про об`єкти нерухомого майна зареєстровано за реєстраційним номером: 34168545 від 19 липня 2011 року; - технічний паспорт на незавершений будівництвом садибний (індивідуальний) житловий будинок АР № 010099 від 31 жовтня 2018 року, виданий ПП «АКТИВ ІНВЕСТ»; - на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 882648 від 10 лютого 2010 року; - рішення Колонщинської сільської ради № 35 серії 5 скликання № 410 від 02 грудня 2009 року; - цивільно-правовий договір купівлі-продажу земельної ділянки від 13 жовтня 2010 року № 1757, посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Середюком П. Т.

Зазначений акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 від 08 червня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дурицьким А. П. на підставі акту № 56888024 про проведені електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, виданого 15 лютого 2019 року Крайчинським С. С. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, нотаріус посвідчив, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з: об`єкта незавершеного будівництва готовністю 95%, який складається з: незавершеного будівництвом житлового будинку (літера А) площею 79.2 кв м; прибудови літера а площею 25.8 кв м; навісу (літера Б) площею 24.5 кв м; воріт (№ 1); хвіртки (№ 2); огорожі (№ 3); замощення (1), та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбане ОСОБА_2 за 533 507 грн 10 коп., що раніше належало ОСОБА_1 на підставі: - дозволу на будівництво: рішення виконкому Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області від 29 жовтня 2010 року; - свідоцтва на забудову індивідуальної садиби № НОМЕР_2 від 10 листопада 2010 року, виданого Макарівьским госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро; - відомостей з реєстру прав власності про об`єкти нерухомого майна зареєстровано за реєстраційним номером 34168545 від 19 липня 2011 року; - технічного паспорту на незавершений будівництвом садибний (індивідуальний) житловий будинок АР № 010099 від 31 жовтня 2018 року , виданий ПП «АКТИВ ІНВЕСТ». Право власності на об`єкт незавершеного будівництва підлягає державній реєстрації. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 1420 (а.с.6).

З вимоги про добровільне виселення з житлового приміщення в порядку ст. 109 ЖК України від 10 червня 2019 року, яка адресована ОСОБА_1 від переможця електронних торгів ОСОБА_2 , убачається, що останній просив ОСОБА_1 в добровільному порядку залишити житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 є власником будинку за результатами електронних торгів протокол № 385553 від 31 січня 2019 року (а.с.7-8).

За встановлених обставин, задовольняючи позов ОСОБА_2 районний суд виходив із того, що достовірно встановлено, що відповідач у справі є боржником за виконавчим провадженням, за яким спірне майно було продано на електронних торгах у рахунок погашення боргу, не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із ними не пов`язаний.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_2 відповідають обставинам справи.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 , нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.45-48).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У даному випадку матеріали справи свідчать, що згідно з відомостями акту № 56888024 про проведені електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна від 15 лютого 2019 року, продаж спірного майна здійснено у виконавчому провадженні № 56888024 при примусовому виконанні виконавчого листа № 761/625/14-ц від 19 квітня 2018 року, який виданий Шевченківським районним судом м. Києва, боржник - ОСОБА_1 , якому належало реалізоване майно (а. с. 5).

Однак ОСОБА_2 , як новий власник, який придбав спірний будинок в установленому законом порядку на прилюдних торгах, не може користуватися своєю власністю, оскільки ОСОБА_1 , право власності якого на це майно припинилося у зв`язку з відчуженням майна у встановленому законом порядку, як наслідок, відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, відмовляється виселятися з нього.

За таких обставин районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушене право позивача, як нового законного власника спірного житлового будинку, підлягає захисту в обраний ним спосіб, а саме, - усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_1 зі спірного житлового будинку, який відповідач займає без законних на те підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що будинок про який вказує позивач у своєму позові та на який він має право власності, є об`єктом незавершеного будівництва готовністю 95 %, а будинок за адресою АДРЕСА_1 є об`єктом завершеного будівництва та на який скаржником оформлено право власності у встановленому законом порядку, що підтверджується державною реєстрацією прав (а.с.87), колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15.

Отже державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

У даному випадку недоречність у правовстановлюючих документах викликана тим, що ОСОБА_1 після законодавчих змін щодо державної реєстрації прав на майно, які набули чинності з 01 січня 2013 року, не здійснив дій по внесенню до відповідного державного реєстру інформації щодо реєстрації своїх прав на майно.

Водночас указане майно було продане у примусовому порядку з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження і новим власником цього майна є позивач. У розпорядженні суду відсутні докази, що в межах процедури виконавчого провадження було продане інше майно - майно, яке знаходиться за іншою адресою.

Однак доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення районним судом норм процесуального права, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, заслуговують на увагу та можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно з ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно п. 1. ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування чотирьох умов, однією з яких є та, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

У даному випадку матеріали справи свідчать, що позивачем у позові адреса відповідача вказана як АДРЕСА_2 (а.с.1).

На запит районного суду до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС м Києві та в Київській області надано інформацію згідно з якою ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.23, зворотна сторона).

Копію ухвали Макарівського районного суду Київської області від 20 березня 2020 року про відкриття провадження ОСОБА_1 було направлено на адресу м. Київ, вул. Бакинська, 37-г, однак вказана копія разом із конвертом повернулась на адресу районного суду із позначкою «адресат відсутній» (а.с.33, 34).

Надалі районним судом копію вказаної ухвали та копія позовної заяви для ОСОБА_1 було направлено на адресу спірного майна, а саме на адресу АДРЕСА_1 , однак конверт разом з його вмістом повернувся на адресу районного суду з відміткою на «відмова» (а.с.35, 36).

Водночас у матеріалах справи відсутні докази, що в означений період відповідач змінював місце свого проживання, які б дали суду підстави для застосування положень ст. 131 ЦПК України.

Тому апеляційний суд доходить висновку, що справа розглянута у відсутність відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

При ухваленні апеляційним судом нового рішення про задоволення позову, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768 грн. 40 коп. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви (а.с.4) та 5 000 грн. на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки ця сума була обґрунтовано визначена районним судом співмірно до складності даної справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і рішення в цій частині позивачем не оскаржувалося.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Виселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) з житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) 5 768 (п`ять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. на відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2021 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома