Справа № 634/1630/19
Провадження № 2/634/49/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого(ої)-судді: Єрьоміна О. В.

за участю секретарів судового засідання:Лісняк С.П., Дороніної Н.М.,

розглянувши в спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СВК «Україна» про стягнення вартості безпідставно набутого майна,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що є власником земельної ділянки площею 4,0844 га, кадастровий № :01:000:0342, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, яку він успадкував після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після вступу у спадщину позивач дізнався, що вищевказана земельна ділянка перебуває у користуванні СВК «Україна» без правовстановлючих документів.

На початку 2017 року позивач повідомив відповідача про те, що має намір самостійно обробляти свою земельну ділянку і просив відповідача не займати її та не проводити там сільськогосподарські роботи.

Навесні 2017 року позивач попросив свою довірену особу - ОСОБА_3 здійснити обробіток його земельної ділянки та засіяти її насінням соняшника.

23.09.2017 року ОСОБА_3 поїхав перевірити стан дозрівання соняшника на земельній ділянці позивача і дізнався про те, що даний соняшник був скошений СВК «України» без жодних правових підстав, про що повідомив позивача та звернувся із відповідною заявою до Сахновщинського ВП ГУ НП у Харківській області, внаслідок чого було порушено кримінальне провадження № 0000334 від 24.09.2017 року за фактом вчинення відносно позивача кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

У ході проведення досудового розслідування було допитано ряд свідків, матеріалами кримінального провадження доведено, що СВК «Україна» заволодів майном (урожаєм насіння соняшника), належним ОСОБА_1 , без достатньої правової підстави.

Щодо розрахунку вартості насіння соняшника, то за за основу розрахунку позивачем взято Публічний звіт голови Сахновщинської районної державної адміністрації за 2017 рік, який розміщений на офіційному сайті Харківської обласної державної адміністрації.

Згідно вказаного звіту, середня врожайність соняшника по Сахновщинському районі у 2017 році становила 23,0 ц/га. Згідно даних, розміщених на сайті https://tripoli.land > podsolnechnik> harkov, середня закупівельна ціна на насіння соняшнику у Харківській області станом на 20.11.2019 року становила 8556 грн./т.

Площа земельної ділянки позивача становить 4,0844 га. Отже, беручи за основу розрахунку середню врожайність соняшника по Сахновщинському районі у 2017 році, що становила 23,0 ц/га, можна дізнатись кількість насіння соняшника, зібраного з земельної ділянки позивача, а саме: 4,0844 га х 23ц/га = 93,9412 ц або 9,394 т.

Вартість даного насіння соняшника становить: 9,394 т х 8556,00 грн./т = 80375 грн.

З урахування викладеного позивач просив:

-стягнути з відповідача СВК «Україна» на його користь вартість безпідставно набутого майна у сумі 80 375 грн.;

-стягнути судові витрати по справі.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх з підстав, викладених у позові. При цьому пояснила, що по усній домовленості між позивачем, який вступив права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, та відповідачем, відповідач користувався земельною ділянкою у відповідності до умов договору оренди, який було укладено 05.02.2002 року з його батьками.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, зазначивши, що спірна земельна ділянка знаходилася у користуванні СВК «Україна» на підставі договору оренди земельної ділянки № б/н від 05.02.2002 року, укладеного між ОСОБА_2 та СВК «України». Товариством добросовісно виконувалися обов`язки, покладені на нього договором оренди землі, зокрема регулярно сплачувалася орендна плата у строки та розмірі, визначеному договором. Головою правління СВК «Україна» Мусієнком М.М. не заперечується факт збору урожаю соняшника, у тому числі на полі позивача. Разом з тим, відповідач вказує, що ОСОБА_1 не повідомляв товариство про намір самостійно обробляти належну йому земельну ділянку.

Суд, заслухавши думку сторін, пояснення свідків, наданих у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 05.02.2002 року між ОСОБА_2 та СВК «Україна» було укладено договір оренди землі № б/н, строком на 5 років, посвідчений приватним нотаріусом Сахновщинського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. 05.02.2002 року за № 424. (а.с.70-73)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2008 рокуземельну ділянку площею 4,0844 га, кадастровий № :01:000:0342, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував його син ОСОБА_2 (а.с. 7, 74)

Належність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 4,0844 га, кадастровий № :01:000:0342, також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.08.2017 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 6, 8).

Із висновку інспектора СРПП Сахновщинського ВП ГУ НП у Харківській області Грицика П.І. від 23.05.2017 року за фактом звернення ОСОБА_3 щодо незаконного обробітку невідомими особами земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , вбачається, що після виїзду на місце події, з`ясування обставин справи, встановлено відсутність даних, які б підтверджували наявність ознак кримінального правопорушення. (а.с. 11).

Із висновку інспектора СРПП Сахновщинського ВП ГУ НП у Харківській області Вітренка Д.М. від 24.06.2017 року за фактом звернення ОСОБА_1 щодо незаконного обробітку невідомими особами належної йому земельної ділянки вбачається, що у викладених фактах відсутній склад кримінального або адміністративного правопорушення. (а.с. 12-13).

Із протоколів допиту свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які надавали своє пояснення у рамках розслідування кримінального провадження № 000334 від 24.09.2017 року, вбачається, що земельної ділянки площею 4,0844 га, кадастровий № :01:000:0342 належить ОСОБА_12 та використовувалася СВК «Україна».

Постановою слідчого Сахновщинського ВП ГУ НП у Харківській області Горбацькою К.Г. від 27.09.2019 року було закрито кримінальне провадження № 000334 від 24.09.2017 року за ч.1 ст. 185 КК України за відсутністю події кримінального правопорушення. (а.с. 63).

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з приписами частини першої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст 12 ЗУ «Про оренду землі» (у ред від 20.12.2001 року) договір оренди землі - це угода сторін про взаємні

зобов`язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає

орендареві у володіння і користування земельну ділянку для

господарського використання на обумовлений договором строк.

Положеннями ст 13 ЗУ «Про оренду землі» (у ред від 20.12.2001 року) передбачено, що договір оренди земельної ділянки укладається у письмовій

формі. Договір оренди земельної ділянки посвідчується

нотаріально за її місцезнаходженням.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Із змісту договору оренди землі №б/н від 05.02.2002 року, укладеного між ОСОБА_2 , батьком позивача, та СВК «Україна», а саме п. 3.1. вбачається, що земельна ділянка надавалася в оренду строком на 5 років, починаючи з моменту державної реєстрації.

Реєстрація вищевказаного договору відбулася 05.02.2002 року приватним нотаріусом Сахновщинського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. 05.02.2002 року за № 424.

Так, судом встановлено, що строк права користування СВК "Україна" за договором оренди землі №б/н від 05.02.2002 року земельної ділянки кадастровий № :01:000:0342 закінчився 06.02.2007 року.

Посилання представника відповідача, що СВК "Україна" користувалася на правовій підставі земльною ділянкою є помилковими.

Також матеріали справи не містять свідчень про повідомлення відповідача позивачем, як на це він посилається, про намір самостійно обробляти свою земельну ділянку та не проводити там сільськогосподарські роботи.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо іншого договору оренди земельної ділянки із власниками.

Отже, СВК «Україна» використовувалася земельна ділянка площею 4,0844 га, кадастровий № :01:000:0342, належна ОСОБА_1 , без правовстановлюючих документів, і як встановлено в судовому засіданні із пояснень сторін за усною згодою сторін.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину, або інших підстав, передбачених статтею11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.

Ззгідно п.4 ч.3 ст.1212 ЦК України передбачено відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Так, позивач звернувся до суду із позовом посилаючись на порушення його прав, а саме на незаконний збір належного йому урожаю.

Судом встановлено, що СВК «України» починаючи з 06.02.2007 року по 2017 рік використувавала земельну ділянку площею 4,0844 га, кадастровий № :01:000:0342, належну ОСОБА_1 , за відсутності укладеного договору оренди землі.

Разом з тим, у відповідності з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач та його представник не надали суду належних доказів щодо вартості майна, ні на момент посіву соняшнику, а ні на час розгляду справи, як того вимагає ст. 1213 ЦК України. Судом не береться до уваги надана стороною позивача інформацію щодо середньої врожайності соняшника по Сахновщинському районі Харківської області у 2017 році, оскільки вказані дані жодним чином не підтверджують витрати позивача, які він поніс у зв`язку із обробітком землі та у результаті заволодінням відповідачем, належного ОСОБА_1 урожаєм.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року, збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам.

Згідно пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Матеріали справи не містять відомостей про створення відповідної комісії та визначення цією комісією розміру збитків, завданих позивачеві.

За таких обставин суд приходить до втсновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, витрати, пов`язані із сплатою судового збору, у відповідності до ст. 141 ЦПК України залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до СВК «Україна» про стягнення вартості безпідставно набутого майна відмовити. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня складання його повного тексту. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 29.01.2021 року.

Суддя: