Єдиний унікальний номер 227/2458/20
Номер провадження 22-ц/804/141/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Левченка А.М. в місті Добропіллі Донецької області, повне судове рішення складено 21 вересня 2020 року, в справі номер 227/2458/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач у відповідача з липня 1994 року по липень 1997 року працював гірничим працівником 2 розряду підземно, а з 09 липня 1997 року по 03 березня 2016 року прохідником 5 розряду підземно. 03 березня 2016 року звільнений за станом здоров`я.

Під час перебування у трудових відносинах отримав професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст.; хронічну радикулопатію L5, S1 зліва в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамінчими порушеннями і больовим компонентом.

28.02.2018 року позивачу МСЕК встановлено безстроково по сукупності двох професійних захворювань 65% втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що внаслідок професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка обумовлена ушкодженням здоров`я, фізичними та душевними стражданнями. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. У зв`язку з захворюванням цілком порушена нормальна життєдіяльність позивача, який з 2015 року майже постійно знаходився на лікуванні, та продовжує періодично проходити курс лікування. В наслідок захворювань у позивача постійна нехватка повітря, він не може навіть трохи хвилюватись, так як відразу відчуває задуху, що дуже засмучує та лякає позивача.

Професійне захворювання, яке він отримав від умов праці на виробництві, залишило для його здоров`я невиліковні наслідки. Він відчуває постійний біль в грудях, задуху при пересуванні, приступи ускладненого дихання вранці та у вечері, слабкість в тілі, у зв`язку з чим зовсім відмовився від пересування на далекі відстані, при зміні погоди задихається, постійно приймає ліки.

Крім того, позивач не може позбавитись постійного білю в спині та лівій нозі. У позивача з`явилося відчуття страху, що його здоров`я ніколи повністю не відновиться. Безліч професійних захворювань, яке він отримав від умов праці на виробництві, залишили для його здоров`я невиліковні наслідки. Після захворювань позивач не може виконувати певні види робіт у побуті, тому вся важка праця лягла на дружину. Позивач зазнав обмежень у спілкуванні із знайомими, та друзями. Після встановлення у 2016 році лікарями професійного захворювання позивач обмежений у працевлаштуванні, що також негативно впливає на нього.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 65000,00 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 35000,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 року вирішено питання про судові витрати.

Із рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 року не погодився відповідач ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, або зменшити суму стягнення моральної шкоди.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічно досліджених доказів та без надання їм належної оцінки.

Зазначає, що відповідачем не заподіяно шкоду позивачу. В діях відповідача відсутня вина у заподіянні моральної шкоди позивачу, оскільки його було допущено до роботи виключно на підставі медичних довідок, виданих лікарською установою.

Вважає незрозумілим міркування суду щодо визначення розміру заподіяння моральної шкоди зі сторони відповідача. Визначена судом сума стягнення моральної шкоди вважає завищеною та такою, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював на ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» з 06.07.1994 року по 03.03.2016 року, звільнений у зв`язку зі станом здоров`я (а.с. 7).

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №3 від 09 березня 2016 року за період роботи на шахті «Добропільська» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» позивач піддавався впливу несприятливих виробничих факторів. Внаслідок захворювання позивачу встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, легенева недостатність І-ІІ ст.; хронічна радикулопатія L5, S1 зліва в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамінчими порушеннями і больовим компонентом (а.с. 9-10).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0869450 від 28.02.2018 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з профзаховюрвання та 65% втрати працездатності безстроково (а.с. 11-12).

З виписки №6793 з медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_1 в період з 21.10.2015 року по 02.11.2015 року перебував у стаціонарі КЗОЗ ДЛІЛ м. Добропілля з діагнозом загострення хронічного п/кр радикуліта з вираженим больовим, м/тонічними симптомами, лівостороннім горішковим Л5-S1 с-мом, вираженими статико-динамічними порушеннями функціями хребта та ходьби. Остеохондроз поперекового відділу протрузії м/п диску Л4-Л5 (а.с. 19).

Згідно з виписки №12 від 18.02.2016 року, в період з 11.01.2016 року по 25.01.2016 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в клініці професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з діагнозом: хронічний бронхіт ІІ в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, ЛН І ІІ ст. захворювання професійне, встановлено вперше. Хронічна радикулопатія L5, S1 зліва в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамінчними порушеннями і больовим компонентом захворювання професійне, встановлене вперше (а.с. 24).

Відповідно до виписки №1569 з медичної картки хворого ОСОБА_1 у період з 11.09.2017 року по 21.09.2017 року позивач перебував на лікуванні КЗОЗ ДЛІЛ м. Добропілля з професійним захворюванням (а.с. 36).

З виписки з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 №7187 вбачається перебування позивача у період з 19.10.2017 року по 28.10.2017 року у стаціонарі КЗОЗ ДЛІЛ м. Добропілля з діагнозом хронічна вертеброгенна радикулопатія з вираженим больовим, м`язово-тонічним, лівобічним корінцевим L5-S1 синдромом, з вираженими статико-динамічними порушеннями функції хребта та ходи, стадія загострення. Остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузії між хребцевого диску L4-L5. Хронічний бронхіт ІІ ст. у фазі ремісії. Прикореневий нижньодольовий пневмосклероз. ЛН І-ІІ ст. (а.с. 37).

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого №8473 ОСОБА_1 у період з 11.12.2017 року по 26.12.2017 року перебував у стаціонарі КЗОЗ ДЛІЛ м. Добропілля з діагнозом хронічний бронхіт ІІ, фаза загострення, прикореневий та нижньодольовий пневмофіброз, легенева недостатність І-ІІ ст. Захворювання професійне. Хронічна радикулопатія L5, S1 зліва з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. Захворювання професійне (а.с. 38).

Відповідно до виписки №685 стаціонарного хворого ОСОБА_1 перебував у період з 30.01.2018 року по 08.02.2018 року у стаціонарі КЗОЗ ДЛІЛ м. Добропілля з діагнозом хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з вираженим больовим, м`язово-тонічним, лівобічним корінцевим L5-S1 синдромами, з вираженими статико-динамічними порушеннями функції хребта та ходи, стадія загострення. Остеохондроз поперекового відділу, протрузії між хребцевого диску L4-L5. Хронічний бронхіт ІІ ст. у фазі ремісії. Прикореневий нижньодольовий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (а.с. 39).

Задовольняючи позов в розмірі 35000,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, пов`язані з отриманням ним професійного захворювання, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до приписів ст. 153 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці» на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні та нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника, або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди встановлюється законодавством.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 року №7, від 30 вересня 1994 року №11 та від 25 травня 1998 року №15, від 24 жовтня 2003 року №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП).

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9рп./2004, згідно з яким ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Судом встановлено, що позивач, працюючи в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», отримав хронічне захворювання, внаслідок якого йому було встановлено третю групу інвалідності, визначено втрату працездатності 65%.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходив саме з принципів розумності та справедливості, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 35000,00 грн.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, зокрема в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність винесеного рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «ДТЕК Добропіллявугілля» залишити без задоволення, рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 27 січня 2021 року.

Суддя: