Справа № 502/2221/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Новицької А.І.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 в інтересах

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про

встановлення факту, що має юридичне значення та

визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник та позивач підтримали зміст позовних вимог, за якими вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , після якої відкрилась спадщина на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 заповіт не залишала. На день смерті ОСОБА_4 , спадкоємцями за законом були, позивач та її брат - відповідач ОСОБА_2 . Позивач фактично проживала разом із померлою ОСОБА_4 за адресою по АДРЕСА_1 та доглядала за нею до самої смерті та піклувалася про неї, займалася її похованням. Позивач не зверталася до нотаріуса у піврічний строк про прийняття спадщини після померлої, оскільки нотаріусом усно було роз`яснено, що оскільки вона там фактично проживає, то вона автоматично приймає спадщину, однак позивач фактично там і мешкає, але місце реєстрації в неї інше: АДРЕСА_2 та дане тлумачення ввело її в оману. Тому, позивач звернулася до приватного нотаріуса у 2020 р., який надав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини до 26.04.2019 р. та усно рекомендував звернутись до суду щодо вирішення питання при прийняття спадщини. Відповідач надав нотаріальну заяву про те, що він не прийняв спадщину та звертатися до суду про продовження строків про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 він не буде. Зважаючи на вищевказане, представник позивача просив суд задовольнити позов, за яким встановити факт спільного проживання померлої ОСОБА_4 та позивача на час відкриття спадщини та визнати право власності на 3/4 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що позивач, дійсно доглядала за матір`ю, на спадщину не претендує, з позивачем згоден, просив задовольнити позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 29.08.1979 р. в м. Кілія р/в ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 240 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 10.11.1971 р. в м. Кілія Кілійським р/б ЗАГС Одеської області, запис акта про народження № 367 - рос. « ОСОБА_13 » та рос. « ОСОБА_4 » є батьками: рос. « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 та рос. « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , зареєстрували шлюб 07.06.1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 77. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_1 ».

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 600, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, актовий запис № 131, ОСОБА_13 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту, виготовленого 01.12.2020 року комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: житлового будинку - літ. А1, загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м.; сараю - літ. Г; убиральні - літ. Д; надвірних споруд - 1-5, І.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Виконавчим комітетом Кілійської міської ради серії НОМЕР_6 від 02.09.2010 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27200438 від 02.09.2010 р., довідки КП КМР «БТІ» № 930 від 02.12.2020 р. ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка та ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить 3/4 частки житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з інформаційного листа від 25.11.2020 р. № 363/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. роз`яснив, що ОСОБА_1 пропущено строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до заяви до нотаріуса від 07.12.2020 р. ОСОБА_2 не має наміру звертатися до суду про продовження строку на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 63698822 від 25.02.2021 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., інформація відносно ОСОБА_4 , відсутня.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою з позивачем та їй відомо, що після хвороби матері ОСОБА_1 в квітні 2017 р., позивач переїхала до неї та доглядала цілодобово, оскільки матір не могла ходити та потребувала сторонньої допомоги. Після того, як мати померла, позивач здійснювала її поховання. Свідок неодноразово буда в будинку, де позивач з родиною доглядали за її матір`ю, та бачила це на власні очі. Свідкові відомо, що відповідач живе у м. Мурманськ та інколи приїздив провідати матір.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 доводилась їй тіткою та після того, як 27 квітня 2017 року у неї стався інсульт, позивач переїхала до її будинку з родиною та весь час до доглядала свою матір до її смерті, витрачала кошти на її лікування, сеанси масажу та продукти харчування.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_4 до часу відкриття спадщини після її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню.

На підставі ст. 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_4 до часу відкритя спадщини після її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки жилового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1, загальною площею 74,6 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м.; сараю - літ. Г; убиральні - літ. Д; надвірних споруд - 1-5, І, - в порядку спадкування після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.06.2021 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников