Справа 206/5973/19
Провадження 2/206/21/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року у залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суду м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.,

при секретарі Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за комунальні послуги централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення,

за участю представника позивача Козинко Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2019 року представник позивача звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за комунальні послуги централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Дніпроенерго» суму заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання холодної води та послуги з водовідведення у розмірі 6 670,74 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн.

І. Стислий виклад позиції позивачів, представника позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.09.2014 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення у розмірі 10 901,52 грн. 13.10.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ, справа №206/5982/14-ц про стягнення заборгованості за теплову енергію, водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 у розмірі 10 901,52 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 121,80 грн. 28.12.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу у справі №206/5982/14-ц про скасування судового наказу, та роз`яснено АТ «ДТЕК Дніпроенерго» право звернутися до суду з такими самими вимогами у позовному порядку. Таким чином, позивач заявляє вимоги у позовному порядку. Відповідач зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач за даною адресою надає посулги з централізованого опалення постачання холодної води та водовідведення. Між позивачем та відповідачем 28 травня 2014 року укладено договір про надання послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води №20-3206, а також укладено договір про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення №3206. Відповідач розрахунки за надані послуги проводив несвоєчасно, що привело до утворення заборгованості, яка станом на 01.08.2014 року становить 6 670,74 грн., у тому числі за послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року у розмірі 5 213,79 грн. та за послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення з період з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року у розмірі 1 456,95 грн. Заборгованість за надані послуги перед АТ «ДТЕК Дніпроенерго» залишається неоплаченою (а.с. 2-6).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був належним чином повідомлений, про що міститься підтвердження у матеріалах справи (а.с. 23,36,45,50,55).

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

07.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 26).

22.01.2020 року від відповідача по справі надійшла заява, в якій він просить суд відкласти розгляд справи через те, що хворіє, а також зазначає, що позивач заявляє вимоги по давній заборгованості, адже пройшло вже більше трьох років, а на даний час він оплачує комунальні послуги належним чином (а.с. 28).

24.02.2020 року від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 37).

25.02.2020 року до суду надійшла заява від відповідача у справі, в якій він повідомляє, що кожен рік АТ «ДТЕК «Дніпроенерго» звертається до суду за боргами, які вже погашені за строком давності, вимоги позивача не підтримує, зазначає, що сплачує поточні платежі в силах своїх можливостей, а в даний момент перебуває на лікуванні (а.с. 39).

18.03.2020, 14.04.2020, 26.05.2020, 23.07.2020, 25.09.2020, 09.11.2020 від представника позивача надійшли до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с. 43, 51, 56, 62, 68, 73).

Під час розгляду справи судом заслухано представника позивача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

19.01.2021 року проголошену резолютивну частину рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних відносин.

Судом встановлено, що 28 травня 2014 року між позивачем та відповідачем укладеного договір про надання послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води №20-3206, згідно п.1.1 якого позивач зобов`язується надати відповідачеві своєчасно та відповідної якості послуги централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, а відповідач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за надані послуги за встановленими тарифами і в строки, установлені цим договором (а.с. 8-10).

Згідно п.1.1 Договору про надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення №3206 від 28 травня 2014 року позивач зобов`язується надати відповідачеві своєчасно та відповідної якості послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення, а відповідач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за надані послуги за встановленими тарифами і в строки, установлені цим договором (а.с. 11-13).

Об`єктом надання послуг за вказаними договорами є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8,11).

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який оформлено на ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , заборгованість за вказаним рахунком з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року складає 5213,79 грн. (а.с. 14).

З виписки з особового рахунку за послуги холодного водопостачання і водовідведення № 3206, оформленого на ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за вказаним рахунком з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року складає 1456,95 грн. (а.с. 15).

Судом також встановлено, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року скасовано судовий наказ, виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська 13 жовтня 2014 року по справі №206/5982/14-ц, провадження №2-н/206/860/14, за заявою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за теплову енергію, водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 (а.с. 7).

Таким чином, судом було встановлено, що за особовими рахунками, оформленими на ОСОБА_1 , є заборгованість за період з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року, яка загалом складає 6670,74 грн. Самарським районним судом м. Дніпропетровська 28.12.2016 року скасовано судовий наказ від 13.10.2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 по справі №206/5982/14-ц, тому позивач звертається із даним позовом.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку.

У відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 67 Житлового Кодексу УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Споживачі відповідно до ч. 1 ст. 68 Житлового Кодексу УРСР, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України №572 від 08.09.1992 року (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно Постанови Кабінету міністрів України №45 від 24.01.2006 року та № 5 від 14.01.2009 року), зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Таким чином, між відповідачем та позивачем склались зобов`язальні правовідносини, за якими позивач надає житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної води та послуги з водовідведення, а відповідач має своєчасно здійснювати оплату за надані послуги. Відповідачем дане зобов`язання було порушено, як наслідок, він має заборгованість за надані АТ «ДТЕК Дніпроенерго» послуги у розмірі 6 670,74 грн за період з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року.

Разом з тим, у заяві відповідач зазначає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з 01.02.2012 по 31.07.2014 необґрунтовані, адже сплинули строки їх позовної давності.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання холодної води та послуги з водовідведення із ОСОБА_1 за період з 01.02.2012 року по 31.07.2014 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 444/9519/12 у Постанові від 28.03.2018 року у разі, якщо обов`язок відповідача по сплаті встановлено внесенням чергових платежів, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Позовна давність відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ, відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі№ 552/1529/16-ц, провадження № 61-601св18.

Оскільки перебіг позовної давності перервався 11 вересня 2014 року у зв`язку зі зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, враховуючий вимоги ч. 3 ст. 264 ЦК України, строк позовної давності починається заново з 11 вересня 2014 року. Враховуючи, що загальна позовна давність становить 3 (три) роки, то на час звернення до суду із даною позовною заявою (28.10.2019), строк позовної давності вже сплинув, а позивачем, у свою чергу, пропущені строки позовної давності.

Крім того, у судовому засіданні судом були оглянуті матеріали справ №206/1353/18, 206/5380/19, які перебували у провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська, з яких встановлено, що до звернення із даним позовом, позивач по даній справі АТ «ДТЕК Дніпроенерго» зверталось із позовними заявами про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення до відповідача по даній справі ОСОБА_1 , але за більш пізні періоди заборгованості.

Тобто позивач повинен був розуміти, що строки позовної давності за заявленими вимогам спливають і повинен був вчасно звернутися до суду для захисту свого порушеного права, проте такого належним чином виконано не було.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як роз`яснено у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» застосування судом позовної давності, за заявою сторони зробленою до ухвалення рішення, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Виходячи із того, що позивачем пропущені строки позовної давності, а застосування позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, враховуючи заяву відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за комунальні послуги централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення не підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України, відповідно до частини першої якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2021 року.

Суддя А.О. Сухоруков