Дата документу 29.01.2021 Справа № 2-1441/2009
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-1441/09 Головуючий у суді першої інстанції: Апанаскович Н.М.
Провадження № 22-ц/807/979/21
У Х В А Л А

29 січня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Поляков О.З., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2009 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Токмацького районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2009 року позов задоволено.

На вказане рішення, ОСОБА_1 , 21 січня 2021 року, подала апеляційну скаргу в якій міститься клопотання про поновлення строку.

Відповідно до п. 13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 статті 294 ЦПК України (в редакції, дійсній на час ухвалення оскаржуваного рішення) встановлено, що заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення було проголошено 20 серпня 2009 року, а з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулась 21 січня 2021 року, тобто з пропуск встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, в редакції ЦПК України станом на подання апеляційної скарги, ч. 2 ст. 358 Кодексу передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Встановлено, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Разом з тим, в обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 посилається на те, що не була повідомлена про розгляд справи, тобто на підставу, визначену п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України. Про існування оскаржуваного рішення скаржниці стало відомо у грудні 2020 року після дзвінка приватного виконавця, який повідомив про те, що ним здійснюються виконавчі дії щодо примусового виконання рішення про стягнення з неї боргу за кредитом.

При цьому, в матеріалах справи міститься розписка в якій зазначене про особисте одержання ОСОБА_1 повістки про з`явлення до Токмацького районного суду м. Запоріжжя на 20 серпня 2009 року (а.с. 89, зворот).

Крім того, в матеріалах справи міститься заява, складена ОСОБА_1 , в якій зазначено, що скаржниця визнає позов ВАТ «МетаБанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором призначеному на 20 серпня 2009 року, і просить розглянути справу у попередньому засіданні. Також у заяві ОСОБА_1 зазначає, що не має можливості з`явитися у засідання у зв`язку з виїздом на заробітки (а.с. 90).

Також, з журналу судового засідання від 20 серпня 2009 року та змісту рішення Токмацького районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2009 року вбачається, що судом було допитано в якості свідка чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

В клопотанні про поновлення строку, ОСОБА_4 заперечує факт підписання і складання вищезазначених розписки та заяви, та зазначає, що під час розгляду справи вона та ОСОБА_4 не проживали як подружжя, про прийняте рішення останній скаржницю не повідомляв.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» та від 12 листопада 2002 року у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» (рішення від 06 грудня 2007 року) зазначив, що якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду.

Разом з тим, доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеження, встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Наведені ОСОБА_1 у заяві підстави для поновлення строку не можуть бути визнані судом поважними, оскільки заявницею не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів заяви про поновлення строку.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Таким чином, необхідно роз`яснити ОСОБА_1 право подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Токмацького районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2009 року із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення, відповідно до до п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

За ч. 3 ст. 358 ЦПК України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

На підставі ч.2 ст. 354, 357 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без руху і апелянту надати строк для усунення недоліків скарги.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Токмацького районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2009 року, наведені ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати скаржнику строк терміном десять днів з дня вручення копії ухвали для надання суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення цього строку.

Роз`яснити апелянту, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки передбачені ч. 4 ст. 358 ЦПК України.

Суддя: О.З. Поляков