КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №382/2058/19 Головуючий у І інстанції - Кисіль О.А.
апеляційне провадження №22-ц/824/1015/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку,-

встановив:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, в якому вказала, що 11 липня 2019 року вона та відповідач по справі зареєстрували шлюб у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 69. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. На даний час сторони проживають окремо, ведуть окремі бюджети та не підтримують сімейні стосунки. Чоловік коштів на утримання дитини та на утримання дружини не дає. Вона не працює так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідач являється особою працездатною. Інших осіб на своєму утриманні не має, не перебуває на обліку в лікарні із будь-якими хронічними захворюваннями. Враховуючи викладене, позивачка просила стягувати щомісячно із відповідача на її користь на її особисте утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, до досягнення дитиною дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , не працюючого, але працездатного, аліменти на особисте утримання ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 , в розмірі 1/6 частини його доходу, щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох річного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, починаючи з 28 листопада 2019 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на спеціальний рахунок Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: Ягот. УК/м.Яготин/22030101, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA 0010666, код класифікації бюджету 22030101, Судовий збір (Державна судова адміністрація України)) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок шляхом його безспірного списання органами Державної казначейської служби України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення,яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування скарги на рішення посилається на те, що участі в справі вона не брала, а рішення суду впливає на права та обов`язки в подальшому, оскільки судом не враховано, що апелянт є стягувачем за виконавчим листом, виданим згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року про стягнення щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відзив не надійшов.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. До позову додала акт обстеження, з якого вбачається, що дитина перебуває на утриманні позивачки.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав та направив до суду копію посвідчення серія НОМЕР_3 з якого вбачається, що він має статус учасника бойових дій.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи вимоги ч.2 ст.84, ст.184 СК України, ч.І, ч.7 ст.81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач позов визнав та його визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважав, що визнання позову може бути прийнято судом та позов підлягає до задоволення.

Проте такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що у разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК (1618-15 ) дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі.

Встановлено, що апелянт - ОСОБА_1 є стягувачем за виконавчим листом, виданим згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року про стягнення щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд першої інстанції не з`ясував, що позов пред`явлений до особи, яка вже сплачує аліменти, та не залучив ОСОБА_1 , як стягувача до участі в справі, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення, оскільки вказані обставини, є обставинами, які відповідно до ст.. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів та залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Також встановлено, що судовим наказом, виданим Яготинським районним судом Київської області від 23 жовтня 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частини всіх його заробітків (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючі із 03 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, встановивши, що між сторонами є спільна дитина - донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться на утриманні матері та що відповідно до сімейного законодавства передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища, враховуючи ті обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а саме наявність у відповідача ще однієї дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якого стягуються аліменти у розмірі ј частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, суд вважає за необхідно визначити позивачу аліменти на особисте її утримання в розмірі 1/8 частини доходів відповідача, щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох річного віку.

Відповідач по справі відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_3 є учасником бойових дій в зв`язку з чим просив звільнити його від сплати судового збору, проте при розподілі судового збору апеляційний суд виходить з наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 545/1149/17 (провадження N 14-730цс19) зазначено, що "відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону N 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі N 9901/311/19 (провадження N 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 490/8128/17 (провадження N К/9901/166/18, К/9901/30220/18)".

Оскільки справа про стягнення аліментів не стосується захисту права відповідача з урахуванням положень ст.ст.12,22 Закону України N 3551-XII, судовий збір підлягає стягненню в загальному порядку.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку з ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини його доходу та стягнення судового збору в розмірі 840,8 грн.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,3756381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , не працюючого, але працездатного, аліменти на особисте утримання ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 , в розмірі 1/8 частини його доходу, щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох річного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_5 , починаючи з 28 листопада 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Є.М. Суханова

А.С. Сержанюк