Провадження №22-ц/812/304/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2021 року м. Миколаїв

Справа № 490/5909/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС»

про відшкодування витрат за договором обов`язкового страхування

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Гуденко О.А. 28 жовтня 2020 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 3 листопада 2020 року

у с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» про відшкодування витрат за договором обов`язкового страхування.

В обґрунтування позову зазначав, що 9 жовтня 2018 року, керуючи автомобілем «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Велика Морська в напрямку вул. Пушкінська в районі з перехрестям з вул. Наваринською в невстановленому для пішоходів місці здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , в результаті чого їй завдано тяжких тілесних ушкоджень та вона була доставлена в лікарню швидкої медичної допомоги.

В подальшому 28 березня 2019 року кримінальне провадження за ознаками, передбаченими ч.2 ст.286 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення. Його цивільно-правова відповідальність застрахована у ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС». Зазначав, що вчасно повідомив страховика про настання страхового випадку. На лікування ОСОБА_3 ним було витрачено 127 346 грн. 74 коп. та надано чеки до страхової компанії.

ОСОБА_1 вказував, що звертався до страхової компанії з вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілій, проте, йому було відмовлено.

Посилаючись на викладене просив стягнути з ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» витрати у сумі 127 346 грн. 74 грн. за договором обов`язкового страхування.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ СК « ІНТЕР-ПОЛІС на користь ОСОБА_1 28160 грн. 43 коп. страхового відшкодування . Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 перебувала на лікуванні та ОСОБА_1 затрачено кошти на її лікування у сумі 127 346 грн. 74 коп. на підтвердження чого надано чеки, а тому відшкодуванню відлягає саме ця сума.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже справа розглядалась судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень чч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього Кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч.1 ст. 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Із наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що заподіяння шкоди ушкодженням здоров`я і, до того ж, джерелом підвищеної небезпеки презюмується протиправним.

Так, судом встановлено, що 9 жовтня 2018 року о 8 год. 54 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Миколаєві рухався по проїжджій частині вул. В.Морська в напрямку до вул. Пушкінська. У цей же час попереду автомобіля на проїздну частину вул. В.Морська в районі перехрестя із вул. Наваринською у невстановленому для переходу пішоходів місці почала перетинати дорогу пішохід ОСОБА_3 . В результаті ДТП пішохід ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до ЛШМД м. Миколаєва.

Постановою слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 28 березня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003891 від 9 жовтня 2018 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Як вбачається з даної постанови, пішохід ОСОБА_3 , грубо порушила вимоги п.п. 4.7,4.14 "а,б" ПДР України. Відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями водія ОСОБА_1 та ДТП та наслідками, що настали в її результаті.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1069 від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден в області обличчя справа, кістей рук, колінних суглобів, рани тім`яно-скроневої області зліва, перелому лівої тім`яної та скроневої кістки зліва з переходом на основу черепа, крововиливу над твердою мозковою оболонкою, забою головного мозку, перелому кісток тазу. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень з ознакою небезепеки для життя.

На час скоєння ДТП, майнові інтереси страхувальника ОСОБА_4 , пов`язані з забезпеченим автомобілем «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , були застраховані у ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/2888552. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становив 200 000 грн., розмір франшизи 1000 грн., термін дії з 10 березня 2018 року по 9 березня 2019 року.

13 травня 2019 позивач звернувся до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із заявою про відшкодування витрат на лікування ОСОБА_3

14 травня 2019 року йому надано відповідь, що Страховик не погоджував жодним чином ні зі страхувальником, ні з потерпілою особою порядок, розмір та спосіб здійснення витрат у даному випадку, що на підставі ч.2 п. 36.4 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у виплаті компенсації понесених витрат. Страхувальнику листом за № 2783 від 17 грудня 2018 року надано відповідь на заяву від 9 жовтня 2018 року.

Втім, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 та ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону, потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Страхові виплати згідно п. 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 23.1 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

У відповідності до ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

У відповідності до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Пунктом 24.1 статті 24 Закону №1961-IV визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

За такого, для сплати страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи з купівлі лікарських засобів тощо, але й документально підтвердити необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на придбання ліків тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між пригодою та лікуванням.

Позивачем суду надано копії чеків та квитанцій на придбання медичних препаратів та ліків на загальну суму 127 346 грн. 74 коп., з яких:

- 7920 грн. за придбання фіксаторів для тазових кісток від 9 жовтня 2018 року;

- 141 грн. 33 коп. + 677 грн. 70 коп. +78 грн. 20 коп. +1584 грн. 34 коп. + 314 грн. 20 коп. + 54 грн. 30 коп. + 152 грн. 96 коп. + 71 грн. 32коп. + 526 грн. 07 коп. + 366 грн. 41коп. + 7 грн. 55 коп. - за придбання ліків 9 жовтня 2018 року ;

- 66 грн + 683 грн. 82 коп. +2803 грн. 36 коп. +167 грн. 20 коп. +1457 грн. 55 коп. + 122 грн. 59 коп. + 35 грн. 25 коп. + 9 грн. + 35 грн. 25 коп. - за придбання медичних препаратів та ліків 10 жовтня 2018 року;

- 85 грн. 06 коп. + 24 грн. 29 коп. + 44 грн. 62 коп. + 4122 грн. 27 коп. + 472 грн. 92 коп. + 9 грн. 79 коп. - за 11 жовтня 2018 року ;

- 118 грн. 77 коп. + 48 грн. 72 коп. + 879 грн. 30 коп. + 5080 грн. 79 коп. - за 12 жовтня 2018 року;

- а також квитанції на придбання ліків від 22-24, 30, 31 жовтня 2018 року, 1-16 листопада 2018 року.

Проте доказів на документальне підтвердження необхідності придбання лікарських та медичних препаратів потерпілій особі позивач не надав.

За такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обґрунтованими можуть вважатися лише витрати, які здійснив позивач з 9 по 12 жовтня 2018 року на загальну суму 28 160 грн.43 коп., що підтверджується платіжними документами за цей період, тобто безпосередньо після доставлення потерпілої особи до лікарні, адже поза розумним сумнівом вона потребувала термінового лікування.

Щодо витрат на придбання лікарських засобів за період з 22 жовтня по 16 листопада 2018 року - то жодного документального підтвердження необхідності їх придбання та наявності причинно-наслідкового зв`язку між пригодою та подальшим лікуванням позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що потерпіла ОСОБА_3 перебувала на лікуванні та ОСОБА_1 витрачено кошти на її лікування у сумі 127 346 грн. 74 коп. а тому відшкодуванню відлягає саме ця сума, не можуть бути задоволені у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої необхідності їх придбання .

Також суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до п. 36.4 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Отже, позивач, який не є страхувальником за вищевказаним договором, не є потерпілим у страховому випадку проте є особою, яка завдала шкоди потерпілому, не вчиняла кримінального правопорушення, є особою, яка має право на отримання відшкодування та погодженою з потерпілим особою, яка здійснила лікування потерпілої.

Оскільки саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та враховуючи, що самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що кошти повинні бути повернуті СК «ІНТЕР-ПОЛІС» позивачу, як особі яка має право на отримання відшкодування та є особою , погодженою з потерпілим, яка здійснила лікування потерпілої.

Відповідачем рішення суду не оскаржувалось, а тому не перевірялось апеляційним судом в частині доводів СК «ІНТЕР-ПОЛІС» , яким надана правова оцінка судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, від 28 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий : Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 4 лютого 2021 року.