ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1088/21Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Гончар Н.І.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ТОВ «ЛУКА-КРИМ»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.04.2021 (повний текст складено 12.04.2021, суддя в суді першої інстанції Марцішевська О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛУКА-КРИМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, зміни дати звільнення та формулювання причини звільнення, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, яким, після збільшення позовних вимог, просила визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Лука-Крим» від 19.08.2019 №11-К про припинення трудового договору з ОСОБА_1 ; змінити дату звільнення та формулювання причини звільнення і вважати ОСОБА_1 звільненою з посади завідувача Аптеки №3 ТОВ «Лука-Крим» за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 16.10.2019; стягнути з відповідача на користь позивача: середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.08.2019 по день прийняття судом рішення, середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 19.08.2019 по 16.10.2019, 10 000 грн. моральної шкоди, витрати на правничу допомогу в сумі 11 500 грн.

В обґрунтування вказано на те, що 01.11.2017 вона була прийнята на роботу на посаду провізора в аптеку № 1 ТОВ «Лука-Крим» (наказ № 8-К від 30.10.2017). Наказом від 22.12.2017 позивача переведено на посаду провізора Аптеки №3, а 01.03.2019 - на посаду завідувача аптеки № 3 з погодинною оплатою праці згідно штатного розпису та повною матеріальною відповідальністю.

01.03.2019 між ТОВ «Лука-Крим», в особі директора, та членами колективу Аптеки №3, в особі керівника колективу ОСОБА_1 , укладено договір про колективну матеріальну відповідальність, за яким колектив приймає на себе колективну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження лікарських засобів, виробів медичного призначення, переданих для продажу в аптеці, грошової виручки, отриманої від покупців, майна та інших цінностей, що знаходяться в аптеці.

16.07.2019 позивач подала директору ТОВ «Лука-Крим» ОСОБА_2 заяву про звільнення з роботи за власним бажанням через два тижні з дня подання заяви. У день звільнення їй не було видано належним чином оформлену трудову книжку, копію наказу про звільнення, та не проведено остаточний розрахунок.

05.08.2019 вона звернулась до директора ТОВ «Лука-Крим» із заявою про проведення остаточного розрахунку та вручення трудової книжки. У зв`язку з не проведенням відповідачем розрахунків по заробітній платі та ненаданням документів, працівниками Аптеки №3 ініційовано звернення до Управління Держпраці у Черкаській області для проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання з питань дотримання законодавства про працю. З листа Управління Держпраці у Черкаській області від 18.09.2019 №8170/01-23/5239 їй стало відомо, що адміністрацією ТОВ «Лука-Крим» видано наказ від 02.08.2019 щодо проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, наявних грошових коштів в касі, вилучених грошових коштів в сейфі та інвентаризацію основних засобів, малоцінних та швидкозношувальних предметів в Аптеці №3 з 03.08.2019 по 04.08.2019.

Наказом ТОВ «Лука-Крим» від 04.08.2019 №2-Інв-Аз/19 працівники Аптеки № 3 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відсторонені від роботи без збереження заробітної плати на період службового розслідування до 19.08.2019 з подальшим звільненням. Наказом ТОВ «Лука-Крим» №12-К від 09.08.2019 її звільнено з посади фармацевта Аптеки № 3 з 19.08.2019 у зв`язку з втратою довір`я, згідно з п. 2 ст. 41 КЗпП України; зобов`язано провести нарахування та виплату компенсації за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 5 календарних днів за період роботи з 23.05.2019 по 04.08.2019. До її трудової книжки було внесено наступні записи: запис №10 «09.08.2019. Звільнена з посади фармацевта аптеки №3 за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України; підстава: наказ №11-К від 09.08.2019»; запис №11 «19.08.2019. Запис №10 недійсний», запис № 12 «09.08.2019. Звільнена з займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я; підстава: наказ № 11-К від 09.08.2019»; запис № 13 «19.08.2019 Запис № 12 вважати недійсним»; запис № 14 «19.08.2019. Звільнена з займаної посади на підставі п.2 ст.41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я; підстава: наказ № 11-К від 09.08.2019».

Вважає її звільнення незаконним, оскільки винних дій, які б призвели до заподіяння шкоди підприємству не допускала, причину виникнення нестачі матеріальних цінностей та виявлення винних осіб не встановлено, службове розслідування за фактом виявлення нестачі матеріальних цінностей не проводилось, відтак відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення її у зв`язку з втратою довір`я.

Також зазначає, що з наказом про проведення планової або позапланової інвентаризації та з актом її не ознайомлено, при проведенні інвентаризації вона була відсутня, пояснення з приводу виявлених порушень у неї не відбирались. До складу інвентаризаційної комісії були залучені сторонні особи. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника, а раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 Інструкції. 16.10.2019 відповідач видав їй трудову книжку, що є днем звільнення позивача.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.04.2021 позов у справі задоволено частково та стягнуто з ТОВ «ЛУКА-КРИМ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 8612,37 грн. та судові витрати в сумі 2000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд вказав, що знайшли своє підтвердження позовні вимоги про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, адже матеріалами справи підтверджується факт затримки розрахунку із позивачем та видачі їй трудової книжки у період з 20.08.2019 по 15.10.2019. Також суд зазначив, що інші позовні вимоги не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді, оскільки, зокрема, позивачем пропущено місячний строк, визначений ст. 233 КЗпП України для звернення до суду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав 11.05.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати у зазначеній частині та відмовити у позовних вимогах у справі в повному обсязі. В обґрунтування зазначено на те, що трудовим законодавством не передбачено обов`язкової службової перевірки перед вирішенням питання про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. По результатам інвентаризації аптеки виявлено нестачу товару на в сумі 33605,82 грн., залишки прострочених ліків на суму 8101,21 грн., безпідставне повернення лікарських препаратів на суму 14634,47 грн. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відмовилися підписати відповідні акти. Таким обставинам суд належної оцінки не надав. Суд не встановив вину керівника відповідача щодо затримки виплати позивача коштів, що є необхідним для стягнення відповідної грошової компенсації. Так актом від 04.08.2019 позивача було поінформовано про необхідність з`явитися 19.08.2019 до аптеки для отримання розрахунку та трудової книжки. При цьому суд невірно вказав, що на дату складення такого акта ще не було рішення про звільнення працівника, адже діяльність підприємства-відповідача є спланованою наперед. 19.08.2019 позивачу поштою було направлено повідомлення про необхідність з`явитися 23.08.2019 для отримання трудової книжки та розрахунку. Також 28.08.2019 аналогічне повідомлення було також надіслано на адресу позивача в м. Черкаси. 03.09.2019 складено акт про нез`явлення позивача для отримання розрахунку та трудової книжки. Цих обставин суд не врахував. в акті від 18.09.2019 Управління Держпраці вказано про звільнення позивача 19.08.2019 без порушення вимог трудового законодавства. Доказів звернення позивача після 19.08.2019 до відповідача по трудову книжку та за розрахунком суду надано не було. Позивач не з`являлася на роботу з 05.08.2019 по 16.10.2019, оскільки була обізнана про своє відсторонення та послідуюче звільнення. Скаржник не погоджується з висновками суду щодо не доведення роботодавцем наявності винних дій позивача, що призвели до розтрати, так як суду не було надано результатів проведеного службового розслідування, а також суд не врахував відсутність вини відповідача у невчасному розрахунку з позивачем.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже предметом апеляційного перегляду в цій справі, враховуючи вимоги апеляційної скарги відповідача, є висновки суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 8612,37 грн. та констатація судом не доведення відповідачем наявності підстав для звільнення позивача у зв`язку з втратою довір`я.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно наказу (розпорядження) від 30.10.2017 ОСОБА_1 прийнята на роботу 01.11.2017 на посаду провізора в Аптеку №1.

Відповідно до наказу від 28.02.2019 №5-К ТОВ «Лука-Крим» позивач, провізор аптеки № 3, за її згодою переведена на постійну посаду завідувача аптеки №3 з погодинною оплатою праці згідно штатного розпису та повною матеріальною відповідальністю.

01.03.2019 року між ТОВ «Лука-Крим» та ОСОБА_1 підписано договір про повну матеріальну відповідальність.

05.08.2019 позивач скерувала до ТОВ «Лука-Крим» заяву про видачу трудової книжки, видачу наказу про звільнення, виплату належних сум заробітної плати, надання довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату, довідку про середньоденний заробіток, копію акту, складеного за результатами інвентаризації, проведеної 3-4 серпня 2019 року, яка направлена цінним листом відповідачу 05.08.2019.

Відповідно до наказу № 11-К (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) позивача звільнено 19.08.2019 з посади завідувача аптеки № 3 на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я з виплатою компенсації за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 4 календарних дні за період роботи з 02.06.2019 по 04.08.2019.

В трудовій книжці позивача містяться такі записи:

- запис № 8 : "28.02.2019 переведена на посаду завідувача аптеки № 3 на підставі наказу № 5-к від 28.02.2019";

- запис № 9: "01.03.2019 запис за номером № 8 недійсний. Переведена на посаду завідувача аптеки № 3 на підставі наказу № 5-к від 28.02.2019";

- запис № 10: "09.08.2019 звільнена з посади завідувача аптеки № 3 за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 11-К від 09.08.2019";

- запис № 11: "19.08.2019 запис № 10 недійсний";

- запис № 12: "09.08.2019 звільнена з займаної посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я на підставі наказу № 11-К від 09.08.2019";

- запис № 13:"19.08.2019 запис № 12 вважати недійсним";

- запис № 14: "19.08.2019 звільнена з займаною посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я наказу № 11-К від 09.08.2019".

22.07.2019 складено акт про те, що ОСОБА_1 не з`явилася для отримання авансу по заробітній платі за липень 2019 року.

22.07.2019 Вих. №1 повідомлено позивача про те, що вона повинна з`явитися для отримання авансу по заробітній платі за липень 2019 року.

24.07.2019 Вих. № 4 повідомлено позивача про те, що вона повинна з`явитися для отримання авансу по заробітній платі за липень 2019 року.

24.07.2019 складено акт про те, що ОСОБА_1 не з`явилася для отримання авансу по заробітній платі за липень 2019 року.

Наказом від 02.08.2019 № А3-ІНВ. 03-04.08.2019 прийнято рішення про створення повноцінної інвентаризаційної комісії для подальшої інвентаризації про залучення сторонніх осіб - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який не підписаний директором ТОВ «Лука-Крим» А.П. Богаченко.

Наказом від 02.08.2019 №2-П ТОВ «Лука-Крим» наказано провести інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, наявних грошових коштів в касі, вилучених грошових коштів в сейфі та інвентаризацію основних засобів, малоцінних та швидкозношувальних предметів в Аптеці № 3. Інветаризацію почати з 03.08.2019, закінчити 04.08.2019.

Відповідно до акту № 2 про результати інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, що зберігаються в аптеці № 3 ТОВ «Лука-Крим» встановлено нестачу в сумі 33 605,83 грн.

03.08.2019 складено акт про відмові від підпису розписки в АКТІ № 2 про результати інвентаризації наявних товарно-матеріальних цінностей Аптеки № 3 ТОВ «Лука-Крим» від 03.08.2019.

04.08.2019 наказом відсторонено від роботи ОСОБА_1 на підставі результатів проведеної 03-04 серпня 2019 року інвентаризації наявних товарно-матеріальних та грошових коштів Аптеки № 3 ТОВ «Лука-Крим» .

04.08.2019 складено акт про ознайомлення працівників Аптеки № 3 ТОВ «Лука-Крим» з Наказом № 2-інв-А3/19 від 04.08.2019 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ». Даний наказ зачитано в голос в їх присутності.

04.08.2019 складено акт про поінформування працівників Аптеки № 3 ТОВ «ТОВ «Лука-Крим» про необхідність з`явитися 19.08.2019 для оформлення звільнення.

04.08.2019 складено акт про те, що ОСОБА_1 відмовилася ознайомитися з актом № 2 про результати інвентаризаційних наявних товарно-матеріальних цінностей від 03.08.2019 та надати письмові пояснення стосовно виникнення нестачі в розмірі 33 605,83 грн.

08.08.2019 складено акт про те, що ОСОБА_1 не з`явилася для отримання заробітної плати за липень 2019 року.

08.08.2019 Вих. № 11 ТОВ «Лука-Крим» повідомлено позивача про те, що їй необхідно з`явитися для отримання заробітної плати за липень 2019 року.

19.08.2019 складено акт ТОВ «Лука-Крим» про те, що ОСОБА_1 19.08.2019 з 18-00 до 19-00 для отримання трудової книжки, копії Наказу про звільнення та належних їй грошових коштів не з`явилася.

19.08.2019 листом ТОВ «Лука-Крим» повідомлено позивача про те, що вона повинна з`явитися 23.08.2019 о 12-00 год. для отримання трудової книжки, копії наказу про звільнення та розрахунку, яке направлено поштою 19.08.2019.

28.08.2019 листом ТОВ «Лука-Крим» повідомлено позивача про те, що вона повинна з`явитися 03.09.2019 з 18-00 до 20-00 год. для отримання трудової книжки, копії наказу про звільнення та розрахунку, яке направлено поштою 28.08.2019 та повернуто у зв`язку з неправильно зазначеною адресою адресата одержувача.

03.09.2019 складено акт ТОВ «Лука-Крим» про те, що ОСОБА_1 03.09.2019 з 18-00 до 20-00 в Аптеку № 3 для отримання трудової книжки, копії Наказу про звільнення та належних їй грошових коштів не з`явилася.

Направленням управління Держпраці у Черкаській області на проведення інспекційного відвідування № 245 від 16.09.2019 було здійснено захід з приводу додержання законодавства про працю в частині гарантій найманих працівників.

18.09.2019 № ЧК-446/375/АВ управління Держпраці у Черкаській області складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю. Відповідно до акту порушень з боку ТОВ «Лука-Крим» при звільненні ОСОБА_1 не встановлено.

Відповідно до відомостей на виплату готівки № 56 за жовтень 2019 року позивач під розпис отримала 4 684,44 грн.

Під наказом № 11-К від 19.08.2019 міститься підпис ОСОБА_1 про те, що вона ознайомлена з наказом 16.10.2019 та 16.10.2019 отримала трудову книжку № НОМЕР_1 .

Відповідно до наданої відповіді на ухвалу суду ГУ ПФУ в Черкаській області надало службову записку про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, січень 2019 року 4173, лютий 2019 року 4173, березень 2019 року 4173, квітень 2019 року 4173, травень 2019 року 4465,94, червень 2019 року 4491,08, липень 2019 4563,23, серпень 2019 року 1255,95.

Посадова інструкція завідувача аптеки ТОВ «Лука-Крим», затверджена директором А.П. Богаченко 01.01.2019, відповідно до якої визначені загальні положення, функціональні обов`язки, права, кваліфіковані вимоги, відповідальність (наявний у справі примірник не підписаний директором ОСОБА_8 ).

Посадова інструкція провізора ТОВ «Лука-Крим», затверджена директором А.П. Богаченко 01.01.2019, відповідно до якої визначені загальні положення, функціональні обов`язки, права, кваліфіковані вимоги, відповідальність (наявний у справі примірник не підписаний директором ОСОБА_8 ).

Інструкція з питань касової дисципліни та господарської діяльності роздрібної мережі ТОВ «Лука-Крим», затверджена директором ОСОБА_8 01.01.2019.

Позивач у цій справі вважає, що її мало було звільнено на підставі поданої заяви про звільнення за власним бажанням, а відповідач незаконно звільнив позивача у зв`язку з втратою довір`я в інший день. Також відповідач допустив затримку розрахунку при звільненні та затримку з видачею працівнику трудової книжки, що є підставою для стягнення компенсації у виді середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Уданій справі позивача звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довір`я.

Так розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); винна дія працівника; втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей (постанова ВС від 10.06.2019 у справі № 385/1345/16-ц).

Звільнення у зв`язку із втратою довір`я до працівника на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України може мати місце за умови вчинення ним винних дій. При цьому не має значення, були протиправні дії вчинені навмисно або внаслідок необережного ставлення до виконання своїх обов`язків, чи передбачав працівник або повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій. Провина працівника має бути доведена власником або уповноваженим ним органом за допомогою фактів та об`єктивних обставин, що свідчать про винні дії працівника; це може бути, наприклад: систематична нестача довірених йому цінностей; безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов`язків; порушення правил торгівлі; крадіжки; обмірювання, обважування покупців; завищення цін; привласнення матеріальних цінностей тощо. Втрата довір`я може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов`язаній з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати. Водночас, підозра власника або уповноваженого ним органу не може бути підставою для виявлення недовір`я до працівника (постанова ВС від 20.11.2019 у справі №359/3683/18).

Втрату довір`я до працівника, як підставу його звільнення, за обставин цієї справи роботодавець обґрунтовує актом інвентаризації №2 від 03.08.2019 у аптеці № НОМЕР_2 , яким зафіксована недостача товарів на суму 33 605,83 грн. На підставі цієї інвентаризації директором ТОВ «Лука-Крим» винесено наказ №11-к від 19.08.2019, яким позивача ОСОБА_1 звільнено з 19.08.2019.

Разом з тим, судом встановлено, що конкретних винних дій позивача та порушень нею посадових обов`язків, які призвели до виникнення цієї недостачі, відповідачем не доведено, отже і вина позивача у недостачі не доведена. Сам по собі факт недостачі без доведення вини працівника не може бути достатньою підставою для недовіри та звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України (правовий висновок у постанові ВС від 16.01.2018 у справі №490/9707/14-ц).

Зокрема, суду не надано документів по наслідкам проведеного службового розслідування, яким встановлено, що позивач допустила порушення вимог посадової інструкції, приписів нормативних актів щодо обліку чи реалізації лікарських засобів, ведення розрахунків, тобто вчинила дисциплінарний проступок, який би був підставою для висновку про втрату до неї довір`я.

З урахуванням наведеного всі посилання відповідача на сам факт наявності недостачі в аптеці, в якій позивач працювала завідувачем, дає підстави для втрати до неї довір`я та звільнення, оскільки вона безпосередньо несе відповідальність за товарно-матеріальні цінності, є безпідставними, оскільки положення пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України можуть бути застосовані виключно за умови вчинення працівником конкретних винних дій, а таких обставин судом не встановлено та відповідачем не доведено, адже не зазначено ні у відзиві ні в апеляційній скарзі будь-яких конкретних винних дій позивача, що призвели до виникнення недостачі.

Такі висновки суду в цій справі, як зазначалося, відповідають позиції ВС від 16.01.2018 у справі №490/9707/14-ц.

Апеляційні доводи скаржника про те, що трудовим законодавством не передбачено обов`язкової службової перевірки перед вирішенням питання про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, у аспекті наведеного вище (відсутності доказів вини працівника у виникненні недостачі не вказано які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинено працівником), не свідчать про законність звільнення працівника у зв`язку з втратою довір`я.

Суд першої інстанції вірно вказав, що долучені відповідачем до матеріалів справи посадова інструкція завідувача аптеки, посадова інструкція провізора, Інструкція з питань касової дисципліни та господарської діяльності роздрібної мережі ТОВ "Лука-Крим", затверджені директором товариства у січні 2019 року, не містять підпис позивача про ознайомлення з ними. Що стосується наказу №8-К від 30.08.2017 про прийняття ОСОБА_1 з відміткою про ознайомлення працівникам з посадовими інструкціями та Інструкцією з питань касової дисципліни, то вказана відмітка за серпень 2017 року не підтверджує ознайомлення із затвердженими директором товариства у січні 2019 року посадовою інструкцією завідувача аптеки, посадовою інструкцією провізора, Інструкцією з питань касової дисципліни та господарської діяльності роздрібної мережі ТОВ "Лука-Крим", враховуючи, що протиправні дії за доводами відповідача фіксувалися у 2019 році.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно зі статтею 234 КзпП України в разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

У пункті 4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Проте оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін.

Про порушення своїх прав при звільненні за пунктом 2 статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я згідно наказу від 19.08.2019 позивач дізналася 16.10.2019 у день вручення їй копії наказу про звільнення та видачі трудової книжки, а з позовом про визнання незаконним та скасування зазначеного наказу звернулась до суду 09.12.2019, тобто після спливу місячного строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України строку для звернення до суду.

Установивши факт пропуску позивачем передбаченого статтею 233 КЗпП України строку для звернення до суду та відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, суд першої інстанції в цій справі прийшов до вірного доходить висновку про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем строків на звернення до суду.

Крім того, апелянт вказуючи в мотивувальній частині своєї скарги про те, що він незгідний з встановленими судом першої інстанції фактами, однак в резолютивній частині скарги не просить суд апеляційної інстанції прийняти відповідне рішення з даних обставин змінити мотивувальну частину рішення суду, викласти її в іншій редакції, виключити з мотивувальної частині висновки суду з вказаних обставин тощо. При цьому, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, законних підстав для виходу за її межі колегія суддів не вбачає.

Далі, статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Згідно статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже компенсація працівнику за затримку видачі трудової книжки у розмірі середнього заробітку виплачується роботодавцем лише у разі наявності його вини.

У цій справі позивач доводить про затримку видачі їй трудової книжки та розрахунку при звільненні.

При цьому за приписами п. 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідач у день свого звільнення не працювала.

За правовим висновком ВС від 19.11.2020 у справі №640/20012/18 зі змісту п.4.2. Інструкції №58 вбачається, що обов`язок роботодавця направити працівнику, який не був присутній на роботі, у день його звільнення поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки вичерпується саме надсиланням повідомлення у встановлений п. 4.2. строк, а не отриманням такого повідомлення працівником.

У даній справі встановлено, що повідомлення про звільнення та необхідність з`явитися до роботодавця для отримання розрахунку при звільнення та трудової книжки позивачу відповідачем направлялися рекомендованими листами 28.08.2019 та 19.08.2019 (а.с.67, 68, 69, 71, 72, 73) у тому числі на адресу, вказану позивачем в її позовній заяві та зазначену як адреса реєстрації її місця проживання у паспорті.

Однак такі повідомлення відповідача позивачем залишені без реагування та будь-якої відповіді.

Більше того, зі змісту адвокатського запиту, надісланого представником позивача відповідачу 14.08.2019 (а.с.12) вбачається, що позивач станом на 13.08.2019 знала про існування наказу про її звільнення з роботи, з позовом до суду звернулася 09.09.2019,однак жодних власних дій для отримання трудової книжки та розрахунку при звільненні попри це не вчиняла не приходила до роботодавця особисто, не зверталася в письмовому порядку щодо надіслання їй трудової книжки на відповідну адресу.

З системного аналізу викладених фактичних обставин, вбачається, що вина роботодавця у затримці розрахунку з позивачем при звільненні та видачі їй трудової книжки відсутня, що свідчить про безпідставність позовних вимог про стягнення компенсації у розмірі середнього заробітку з цих підстав, що відповідає змісту ст.235 КЗпП України та правовому висновку ВС від 19.11.2020 у справі №640/20012/18.

В цій частині апеляційні доводи скаржника у справі є вірними.

Суд першої інстанції помилково вказав, що відповідні листи з інформацією про отримання трудової книжки та розрахунку при звільненні мали бути направлені працівнику цінними листами з описом вкладення, адже таких вимог нормами законодавства не передбачено. Крім того, сторони справи не ставили при судовому розгляді під сумнів зміст відповідних поштових відправлень.

Також суд першої інстанції, вказуючи про те, що відповідачем вищевказані листи надсилалися ОСОБА_1 на помилкову адресу - в АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим ці відправлення були повернуті адресату, не звернув уваги на те, що вказані листи адресовані не ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 , відповідно, не стосуються предмету даного спору ( а.с.67,105).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.04.2020 у даній справі належить скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та видачу трудової книжки, прийнявши постанову про відмову у задоволенні таких вимог, та в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у справі з позивача до державного бюджету слід стягнути судовий збір, який підлягав сплаті за розгляд цієї справи судом першої інстанції. При цьому апеляційний суд враховує, що позовні вимоги було уточнено згідно заяви від 16.12.2019, предметом спору фактично є дві позовні вимоги немайнового характеру (визнання наказу неправомірним, зміна дати та формулювання причини звільнення), а також одна вимога майнового характеру (стягнення компенсацій та відшкодування моральної шкоди), отже з позивача до державного бюджету слід стягнути 1921*0,4*3=2305,20 грн. судового збору.

Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1153,50 грн. судового збору, сплаченого за перегляд справи апеляційним судом.

Апеляційний суд враховує, що п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено пільги для позивачів по його сплаті тільки у разі звернення з вимога

ми про поновлення та роботі та стягнення заробітної плати, що в цій справі не мало місця.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.04.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛУКА-КРИМ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору, зміни дати звільнення та формулювання причини звільнення, стягнення моральної шкоди скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та видачу трудової книжки та в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ЛУКА-КРИМ» про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та видачу трудової книжки залишити без задоволення.

Судові витрати позивача залишити за особою, що їх понесла.

У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.04.2021 в цій справі - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету 2305,20 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЛУКА-КРИМ» 1153,50 грн. судового збору за перегляд справи апеляційним судом.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 02.06.2021.

Суддя-доповідач

Судді