Ухвала

07 червня 2021 року

м. Київ

справа № 753/2768/20

провадження № 61-8480ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Марушевський Дмитро Леонідович, на постанову Київського апеляційного суду від 26 квітня 20201 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Марушевський Д. Л., через приймальню громадян звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначене судове рішення.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки на порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявник у касаційній скарзі не вказав підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі заявниця посилається на недослідження зібраних у справі доказів, необґрунтоване відхилення клопотання заявниці та неврахування практики Верховного Суду, викладеної у певних постановах.

Проте у зв`язку з наведенням такої підстави касаційного оскарження як неврахування практики Верховного Суду заявниця не зазначила яку норму права застосував апеляційний суд без урахування відповідних висновків, викладених у постановах Верховного Суду.

Отже, заявниця та не конкретизувала підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження..

Тому заявниці необхідно подати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, постанови (постанов) Верховного Суду, в якій (яких) викладено висновок (висновки) про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був (не були) врахований (враховані) в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі заявнику необхідно зазначити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові (постановах) Верховного Суду, із зазначенням такої (таких) постанови (постанов).

Касаційна скарга також не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки вона за змістом не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Так, у касаційній скарзі зазначено, що предметом оскарження у цій справі є постанова Київського апеляційного суду від 26 березня 2021 року у справі № 753/2768/20.

Проте у цій справі (№ 753/2768/20) відсутнє будь-яке рішення ухвалене Київським апеляційним судом 26 березня 2021 року.

Отже, у порушення вимог пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України заявниця не зазначила, яке саме судове рішення нею оскаржуються.

Таким чином, заявниці необхідно уточнити яке судове рішення нею оскаржується, зазначити клопотання щодо наслідків касаційного перегляду рішення, яке є предметом касаційного оскарження.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Марушевський Дмитро Леонідович, на постанову Київського апеляційного суду від 26 квітня 20201 року залишити без руху.

Для усунення зазначених вище недоліків надати заявнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та її буде повернуто заявниці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко