Справа № 266/4546/19
Провадженя№ 2/266/58/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2021 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:
головуючого судді Федотової В.М.,
за участі секретаря судового засідання Петрухіной Т.Л.,
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мащенко Л.І., представника відповідача АТ «Українська залізниця» адвоката Коротуна О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів з 01.03.2017р., який дорівнює 2,98. Навівши свій розрахунок позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2017року у сумі 1 507 188грн.87копійок. В обгрунтування суми позову позивач навів наступні розрахунки. За період вимушеного прогулу після звільнення, починаючи з 01.03.2017р. до дня скасування наказу про звільнення 26.01.2018р. пройшло 225днів, судами на його користь був стягнутий середній заробіток за цій період з урахуванням 3 383грн.14копійок за день вимушеного прогулу. Відповідно сума середнього заробітку, який був стягнутий судом за період з 01.03.2017р. по 25.01.2018р. склав 761 206грн.50копійок. З урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів директорів АТ «Укрзалізниця», середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 01.03.2017р. мав збільшитись на суму 1 507 188грн.87копійок. (761 206грн.50копійок х2,98)-761 206грн.50коп.)
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.08.2019р. позовну заяву залишено без руху.
12.08.2019р. представника позивача ОСОБА_2 до суду надала заяву на усунення недоліків зазначених в ухвалі суду.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 14.08.2019р. провадження по цивільній справі відкрито, призначено підготовче засідання.
10.10.2019р. представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
01.11.2019р. позивачем до суду надано відповідь на відзив.
01.11.2019р. позивачем до суду надано клопотання про поновлення строку позовної давності для пред`явлення позову до суду.
26.11.2019р. представником відповідача до суду надано заперечення на відповідь на відзив та відповідь на поставлені в порядку вимог ст. 93 ЦПК України питання.
02.12.2019р. представником відповідача до суду надані додаткові пояснення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 03.12.2019р. задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 03.12.2019р. задоволено клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача надати відповіді на поставлені питання в порядку вимог ст. 93 ЦПК України.
23.12.2019р. представником відповідача до суду надані документи на виконання ухвали суду від 03.12.2019р. та відповіді на поставлені питання в порядку вимог ст. 93 ЦПК України.
26.12.2019р. позивачем до суду надано заяву щодо клопотання відповідача про приєднання документів до матеріалів справи.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 29.01.2020р. задоволені клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів та зобов`язання відповідача надати відповіді на поставлені питання в порядку вимог ст. 93 ЦПК України.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 17.02.2020р. в задоволенні заяви представника відповідача про роз`яснення судового рішення, зупинення ухвали суду відмовлено.
25.02.2020р. до суду надійшла апеляційна скарга від представника відповідача на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 17.02.2020р.
Постановою Донецького апеляційного суду від 08.04.2020р. ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 17.02.2020р. залишено без змін.
24.03.2020р. позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.
12.06.2020р. та 15.06.2020р. представником відповідача подано заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог.
24.06.2020р. позивачем надана до суду відповідь на заперечення відповідача про збільшення позовних вимог.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 24.06.2020р. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відмову в прийнятті та повернення заяви про збільшення позовних вимог, прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.
04.08.2020р. та 07.08.2020р. представником відповідача до суду надано заяву про застосування строків, передбачених ст. 233 КЗпП України.
04.08.2020р. та 07.08.2020р. представником відповідача до суду надані додаткові пояснення.
01.09.2020р. представником позивача до суду надано відповідь на додаткові пояснення відповідача.
08.09.2020р. представником відповідача до суду надані заперечення на відповідь позивача на додаткові пояснення.
12.01.2021р. представником відповідача до суду надані додаткові пояснення.
15.01.2021р. представником відповідача до суду надані пояснення.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мащенко Л.І., що діє на підставі свідоцтва про адвокатську діяльність та довіреності, у судовому засіданні підтримала збільшенні позовні вимоги , надала пояснення у відповідності до заявлених вимог. Щодо строків звернення до суду із зазначеним позовом пояснила наступне. Під час розгляду позову ОСОБА_1 в Печерському районному суді м. Києва про поновлення на роботі, первинні позовні вимоги дійсно вміщали вимогу,що стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати. У позивача не було доступу до офіційних документів ПАТ «Укрзалізниця» , а лише чутки. Підприємство відповідача не надало відомостей про коефіцієнт підвищення заробітної плати та відповідний розрахунок середнього заробітку навіть на вимогу суду, а тому позивач вимушений був залишити частину позовних вимог без розгляду, оскільки не міг довести розрахунок коефіцієнту та його наявність. В лютому 2019року з мережі Інтернет та офіційного сайту АТ «Українська залізниця» позивач дізнався про збільшено посадові оклади (тарифні ставки) працівників підприємства з 01.03.2017 року на 25%, і окремо для директорів ПАТ «Укрзалізниця» в декілька разів. Витрати на оплату праці загалом збільшились на 25%, а відносно директорів збільшились з 146 299,6 тис.грн. (у 2016 році) до 435 559,5 тис. грн. (у 2017 році).У зв`язку з тим,що позивач дізнався про підвищення посадових окладів та тарифних ставок на підприємстві відповідача наприкінці лютого 2019року,тому саме з лютого 2019року почався перебіг строку позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом. 25 травня 2019року, в межах строку звернення до суду із зазначеним позовом, ОСОБА_1 подав до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту збільшення посадових окладів на підприємстві(справа №266/2960/19) Склад суду був визначений, але позов не був прийнятий до розгляду і провадження не було відкрито у строк передбачений ЦПК. Ухвалою від 21.06.2019р. позов був залишений без руху, позивачу було відмовлено в задоволенні клопотання про розстрочку сплати судового збору, було запропоновано сплатити суму судового збору яка була для позивача завелика. Позивач 02.07.2019року подав до суду заяву про повернення позовної заяви та усіх додатків до неї . Ухвалою від 04.07.2019р., яку ОСОБА_1 отримав 15.07.2019р., суд повернув позовну заяву та додатки до неї позивачеві . Фактично всі додатки та позовну заяву ОСОБА_1 отримав 30.07.2019р. і знов скористався своїм правом на звернення до суду із відповідним позовом , а також додав клопотання про розстрочення суми судового збору. Ухвалою від 02.08.2019р. було залишено позов без руху та запропоновано сплатити зменшену суму судового збору. Ухвалу суду було виконано, а 14.08.2019р. було відкрито провадження по справі та призначено дату підготовчого судового засідання. Представник позивача вважає,що первинний склад суду ,відмовою в наданні відстрочки по сплаті судового збору , обмежив його право на доступ до правосуддя . В листопаді 2019року позивачем було надано клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду із зазначеним позовом та поновити його. Відносно збільшення позовних вимог- позивач бере до уваги постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 17.08.2018 р. у справі № 607/3393/18 якою було розглянуто позов директора з пасажирських перевезень і сервісу AT Укрзалізниця Романківа І.П. до АТ «Укрзалізниця» про поновлення на роботі. Під час ухвалення рішення суд апеляційної інстанції відобразив рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця», яке було оформлене протоколом № 57/7, яким було збільшено посадові оклади директорів АТ «Укрзалізниця» на коефіцієнт 4,99. Позивач займав посаду директора з правових питань і корпоративного управління ПАТ «Укрзалізниця», а тому вважає,що його посадовий оклад збільшився на коефіцієнт 4,99 як усім директорам, а не на загальний коефіцієнт ,який він зазначив у первинній позовній заяві -2,98. В обгрунтування позовних вимог представник та позивач посилаються на п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р., судову практику,зокрема правову позицію ВСУ у справах №6-2768св09 та №6-203 цс14.Щодо висловів представника відповідача,що зазначена норма виключена у грудні 2020року, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову представник позивача зазначила,що не погоджується з такою заявою , оскільки на період,коли у ОСОБА_1 виникло право отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду з урахуванням коефіцієнту збільшення посадового окладу ця норма діяла. Постанова КМУ від 09.12.2020року, якою було виключено п.10, не має зворотної дії у часі, а тому право підстава позовних вимог не відпала. Незаперечним доказом у справі про збільшення посадових окладів на підприємстві відповідача з 01 березня 2017року на 25% є наказ Голови Правління від 20.03.2017р. №154 «Про підвищення годинних тарифних ставок та посадових окладів» . Позивач та представник не згодні з висловлюванням представника відповідача,що на позивача зазначені в наказі збільшення не поширюються оскільки підвищення передбачено на посадові оклади, передбачені штатним розписом станом на 28.02.2017року, а посада директора з правових питань і корпоративного управління була виключена з штатного розпису рішенням Правління від 27.01.2017р.. Посада позивача була вилучена зі штатного розпису у зв`язку з незаконним звільненням, а отже вилучення посади є також незаконним, і посада повинна бути поновлена відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2017р. , оскільки поновлення на роботі відбувається з дня незаконного звільнення. В зв`язку з наведеним представник позивача просив задовольнити збільшенні позовні вимоги у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 в своїй заяві на адресу суду просив збільшенні позовні вимоги задовольнити, розглянути справу без його участі.
Представники відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що діють на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали у повному обсязі, заперечували проти задоволення позову, з підстав, викладених у письмових відзивах, зазначили наступне. Представники відповідача не заперечували проти того, що дійсно з 01 березня 2017року відбулось підвищення на 25%, посадові оклади (тарифні ставки) працівників підприємства, але ОСОБА_1 не може розраховувати на зазначене підвищення, оскільки посада директора з правових питань і корпоративного управління була виключена з штатного розпису рішенням Правління від 27.01.2017р. Щодо підвищення посадових окладів директорам підприємства,представники зазначили,що з лютого 2017року директорам та керівникам підрозділів АТ «Укрзалізниця» було запропоновано укласти з підприємством індивідуальні трудові договори . В зазначених трудових договорах , окремо з кожним керівником та директором було індивідуально визначено розмір посадового окладу, умови праці - зазначене відображено і в наданому до суду штатному розписі. Щодо посилання позивача та його представника на постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 17.08.2018 р. у справі № 607/3393/18 зазначили, що постановою ВС від 19 червня 2019 року зазначена постанова апеляційного суду була скасована ,справу було передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Також представник відповідача ОСОБА_5 зазначив , що Постановою КМУ від 09.12.2020року було виключено п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р., а тому у суду не має підстав для застосовування зазначеного пункту при ухваленні рішення. Представник відповідача ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про застосування строків позовної давності до вимог ОСОБА_1 , оскільки він пропустив строк , передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України , для звернення до суду із зазначеним позовом . ОСОБА_1 ,ще при зверненні до суду із позовом про поновлення на роботі та його розгляді в 2017році у Печерському районному суді м. Києва знав про підвищення посадових окладів та тарифних ставок на ПАТ «Укрзалізниця», але залишив позов без розгляду в цій частині і знов звернувся з зазначеним позовом лише в липні 2019року. Представники відповідача позов ОСОБА_1 вважають необґрунтованим, таким,що базується на припущеннях , поданим з пропуском строку звернення до суду із зазначеним позовом, а тому таким,що не підлягає задоволенню.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши докази по справі, приходить висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно з наказом ПАТ "Українська Залізниця" № 1210/ос від 15.06.2016 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду помічника члена правління відділу забезпечення діяльності членів правління та директорів Департаменту адміністративного забезпечення ПАТ «Укрзалізниця» (том 1, а.с. 6).
Згідно з наказом ПАТ "Українська Залізниця" № 1609/ос від 08.08.2016 року ОСОБА_1 було переведено на посаду директора з правових питань корпоративного управління ПАТ «Укрзалізниця» (том 1, а.с. 7, том 2, а.с. 7).
Позивач ОСОБА_1 був звільнений з посади директора з правових питань корпоративного управління ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до наказу голови правління ПАТ «Укрзалізниця» №2367/ос від 12 грудня 2016 року на підставі п.5 ч.1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, та поновлений на посаді рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року, з підприємства стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача. Рішення набрало законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2017 року (том 1, а.с. 8-13).
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області № 266/4269/17 від 22.01.2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення суду плати за період з 21.08.2017 року по 16.01.2018 року в сумі 321 398, 30 грн. Рішення набрало законної сили, залишено без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 19.06.2018р. (том 1, а.с. 14-15, а.с.16-18).
Згідно з наказом ПАТ "Українська Залізниця" № 127/ос від 26 січня 2018 року ОСОБА_1 поновлено на посаді директора з правових питань і корпоративного управління ПАТ «Укрзалізниця», визначено робоче місце ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 26, 115).
Відповідно до статті з сайту ZlK залізниця без корупції «Щоб ти жив на одну зарплату!»: залізниця планує збільшити зарплату директорам філії в 12 разів» (том 1, а.с. 27-28).
Згідно з відповіддю ПАТ "Українська Залізниця" № ЦЦУП-11/8 від 12.01.2018р. ОСОБА_1 на його запит повідомлено, що перелік інформації, яку він бажає отримати, зокрема щодо трудових відносин інших осіб з ПАТ «Укрзалізниця», у тому числі й розміру їх заробітної плати не стосується суті зазначеної цивільної справи та відноситься до персональних даних працівників (том 1, а.с. 29-30).
Згідно з відповіддю ПАТ "Українська Залізниця" № 10/101 від 14.03.2019р. ОСОБА_1 на його запит повідомлено, що інформація про розмір фонду оплати праці на середню кількість працівників Філії «Центр сервісного забезпечення» АТ "Укрзалізниця" є конфіденційною та розголошенню не підлягає (том 1, а.с. 31-32).
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого 27.11.2014 р. та свідоцтвом про народження дитини серія НОМЕР_2 , виданого 12.11.2015 р. ОСОБА_1 має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 (том 1, а.с. 55-56).
Згідно з копією наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 20.03.2017 №154 «Про підвищення годинних тарифних ставок та посадових окладів» підвищено з 01.03.2017 на 25 відсотків годинні тарифні ставки та посадові оклади працівників ПАТ «Укрзалізниця», встановлені штатними розписами станом на 28.02.2017р. (том 1, а.с. 107-111).
Згідно з постановою заступника начальника відділу Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 16.05.2018р. виконавче провадження № 56243119 по виконанню виконавчого листа № 266/4269/17, виданого 16.04.2018р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 321398,30грн. закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення (том 1, а.с. 120-121).
Згідно з постановою заступника начальника відділу Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 24.04.2018р. виконавче провадження № 55805933 по виконанню виконавчого листа № 266/4269/17, виданого 07.02.2018р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 321398,30грн. закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення (том 1, а.с. 122-123).
Згідно з заявою ОСОБА_1 від 30.08.2017р., наданої Печерському районному суду м. Києва, ОСОБА_1 просив залишити позовні вимоги про стягнення середнього заробітку директора з правових питань ПАТ «Укрзалізниця» в частині застосування коефіцієнту збільшення розміру посадового окладу за час збереження середнього заробітку (том 1, а.с. 193).
Відповідно до листа ДПС України від 29.12.2019р. на виконання ухвали суду від 03.12.2019р., суду надано інформацію щодо штатної кількості працівників та фонду оплати праці Філії «Центр сервісного забезпечення АТ «Укрзалізниця» за періоди з грудня 2016р. по січень 2018р. (том 2, а.с. 28-31).
Згідно з листом директора Департаменту оплати праці та мотивації персоналу АТ «Укрзалізниця» від 13.12.2019р. штатний розпис керівників АТ «Укрзалізниця» в товаристві не ведеться, в товаристві відсутня така посада як директор АТ «Укрзалізниця». Рішення правління АТ «Укрзалізниця» та голови правління «Укрзалізниця» про затвердження посадових окладів «директорів «Укрзалізниця» за період з 13.12.2016 по 26.01.2018 відсутні. Згідно з наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 20.03.2017 № 154 «Про підвищення годинних тарифних ставок та посадових окладів» з 01.03.2017р. підвищено на 25 відсотків годинні тарифні ставки та посадові оклади працівників ПАТ «Укрзалізниця», встановлені штатними розписами станом на 28.02.2017р. Рішення про підвищення посадових окладів на 25% прийнято на виконання спільних домовленостей керівництва ПАТ «Укрзалізниця» з керівництвом профспілки залізничників і транспортних будівельників України та головами дорожніх профорганізацій (протокол від 02.02.2017) без проведення розрахунків коефіцієнту збільшення. Тому надати запитуваний розрахунок коефіцієнту збільшення заробітної плати директорів у 2017 році не є можливим за його відсутності. Відповідно до Змін № 18 до штатного розпису ПАТ «Укрзалізниця», затвердженого 02.08.2016, посада директора з правових питань і корпоративного управління, яку до звільнення займав ОСОБА_1 (наказ про звільнення від 12.12.2016 № 2367/ос), з 08.02.2017 була вилучена зі штатного розпису і на 28.02.2017 була відсутня в штатному розписі (том 2, а.с. 74-75).
Згідно з листами в.о. директора філії «Центр сервісного забезпечення» АТ «Укрзалізниця» від 16.12.2019р., 09.01.2020р. ведення обліку середнього розміру заробітної плати директорів АТ «Укрзалізниця» по Філії не передбачено (том 2, а.с. 76,80).
Згідно з листом директора Департаменту оплати праці та мотивації персоналу АТ «Укрзалізниця» від 11.01.2020р. рішення про підвищення посадових окладів працівникам товариства приймається керівництвом товариства. Таке підвищення проводиться виключно працівникам, посади яких перебувають у штатному розписі на відповідну дату визначену наказом товариства. Правлінням товариства прийнято рішення від 31.01.2017 (протокол № Ц- 57/7 ОСОБА_8 ) про запровадження у штатному розписі апарату управління
ПАТ «Укрзалізниця» для окремих посад директорів ПАТ «Укрзалізниця» оплату праці за на умовах строкового трудового договору з 01.02.2017. На посаду директора з правових питань і корпоративного управління не поширюється вказане рішення правління (том 2, а.с. 79).
Згідно з переліками таблиць звіту ЄСВ за 11.2016-01.2018р. АТ «Укрзалізниця» подавалися звіти до ДФС України м. Києва (том 2, а.с. 80-95).
Згідно з протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» № Ц 57/7 Ком.т. від 31.07.2017р. директори ПАТ «Укрзалізниця» переведені на строкові договори у 2017 році (том 3, а.с. 110-220).
Згідно з роздруківкою з Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації ОСОБА_9 за 2017 рік (подана у 2018 році), заробітна плата отримана за основним місцем доходу, директор операційний ПАТ «Укрзалізниця» задекларована у сумі 2510578 грн. (том 3, а.с. 252-258).
Згідно з роздруківкою з Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації ОСОБА_10 за 2017 рік (подана у 2018 році), заробітна плата отримана за основним місцем доходу, директор з економіки і фінансів ПАТ «Укрзалізниця» задекларована у сумі 2661292грн. (том 3, а.с. 247-251).
Згідно з роздруківкою з Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації ОСОБА_11 за 2017 рік (подана у 2018 році), заробітна плата отримана за основним місцем доходу, директор з інженерно-технічного управління ПАТ «Укрзалізниця» задекларована у сумі 2579143грн. (том 3, а.с. 244-246).
Згідно з роздруківкою з Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації ОСОБА_12 за 2017 рік (подана у 2018 році), заробітна плата отримана за основним місцем доходу, директор з пасажирських перевезень і сервісу ПАТ «Укрзалізниця» задекларована у сумі 2566305грн. (том 3, а.с. 233-237).
Згідно з роздруківкою з Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації ОСОБА_13 за 2017 рік (подана у 2018 році), заробітна плата отримана за основним місцем доходу, директор апарату голови правління ПАТ «Укрзалізниця» задекларована у сумі 2725951грн. (том 3, а.с. 238-243).
Відповідно до ст. 12 України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, також зазначене не спростовується відповідачем ,що згідно з наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 20.03.2017 № 154 «Про підвищення годинних тарифних ставок та посадових окладів» з 01.03.2017р. підвищено на 25 відсотків годинні тарифні ставки та посадові оклади працівників ПАТ «Укрзалізниця», встановлені штатними розписами станом на 28.02.2017р. Рішення про підвищення посадових окладів на 25% прийнято на виконання спільних домовленостей керівництва ПАТ «Укрзалізниця» з керівництвом профспілки залізничників і транспортних будівельників України та головами дорожніх профорганізацій (протокол від 02.02.2017).
Представники відповідача відмовились надати запитуваний розрахунок коефіцієнту збільшення заробітної плати директорів у 2017 році , мотивуючи відмову його відсутністю, але не спростовуючи факт підвищення заробітною плати з 01.03.2017року. В зв`язку з чим, суд перевіривши розрахунок коефіцієнту у розмірі 2,98 ,визначений позивачем в первісному позові, вважає його вірно розрахованим.
Таким чином, при ухваленні судами рішень про поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також при ухваленні рішень про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі не було застосовано та враховано коефіцієнт підвищення заробітної плати , оскільки ці дані не були надані стороною відповідача та приховані.
Пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р.(в редакції чинній на час звернення позивача до суду) передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).
У постанові ВСУ від 25.05.2016р. у справі №6-511 цс16 зроблено висновок про те,що «відповідно до статті 235 КЗпП в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесені рішення про поновлення на роботі орган,який розглядає трудовий спір ,одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу,Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.
В постанові від 22 травня 2019року по справі №572/2429/15-ц Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду висловив наступний висновок пр. застосування норм права. Тлумачення частини другої статті 235 КЗпП, пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати,затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. свідчить ,що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. При цьому, якщо за період від часу звільнення працівника до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу заробітна плата працівника підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.
В зв`язку з наведеним, суд вважає,що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.03.2017року по 25.01.2018р. із застосуванням коефіцієнту підвищення тарифних ставок і посадових окладів у розмірі 2,98 у сумі 1 507 188грн.87копійок підлягає задоволенню і застосування зазначеного коефіцієнту буде вірним.
Суд не погоджується з твердженням сторони відповідача,що ОСОБА_1 не має відношення до підвищення тарифних ставок і посадових окладів, оскільки його посада була виключена зі штатного розпису 27.01.2017р.- рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 був поновлений на роботі з дня незаконного звільнення, наказ про звільнення від 12.12.2016року №2367/ос був скасований.
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 і застосовуючи коефіцієнт підвищення посадових окладів і тарифних ставок у розмірі 2,98-суд відмовляє ОСОБА_1 у його вимогах щодо застосування коефіцієнту 4,99 з наступних підстав.
Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Відповідно до чинного законодавства, трудовий договір укладається на невизначений строк, тобто є безстроковим, однак в окремих випадках КЗпП України передбачено строковий трудовий договір, який відповідно до частини другої статті 23 КЗпП укладається лише у випадках, коли трудові відносини з врахуванням характеру посадових обов`язків, умов їх виконання, чи в інших передбачених законодавчими актами випадках, не можливо встановити на невизначений строк.
В обґрунтування збільшення позовних вимог та застосування коефіцієнту 4,99 позивач навів рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 17.08.2018 р. у цивільній справі № 607/3393/18 по трудовому спору між ОСОБА_12 до АТ «Укрзалізниця» (Том 3, а.с. 39 ), як на доказ, що підтверджує збільшення посадових окладів до 156000 грн.
Суд вважає, що посилання позивача на зазначене судове рішення, як на підтвердження своїх доводів щодо застосування коефіцієнту 4,99 є невірним.
Між ОСОБА_12 та АТ «Укрзалізниця» було укладено індивідуальний строковий трудовий договір, природу зазначеного трудового договору не було визначено судом апеляційної інстанції у зв`язку з чим постановою ВС від 19 червня 2019 року постанова Апеляційного суду Тернопільської області від 17.08.2018 р. у справі № 607/3393/18 була скасована, справу було передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Між АТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_1 не було укладено індивідуального строкового трудового договоруз врахуванням характеру посадових обов`язків, умов їх виконання, а тому застосовувати коефіцієнт підвищення посадових окладів і тарифних ставок у розмірі 4,99 у суду не має підстав.
Відносно тверджень сторони відповідача,що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню оскільки Постановою КМУ від 09.12.2020року було виключено п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати,затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. і він не підлягає застосуванню - суд приходить до наступного.
Згідно ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України - провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом 30.07.2019року, період за який позивач просить стягнути середній заробіток з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів і тарифних ставок - з 01.03.2017року по 25.01.2018р.,зміни до Порядку були внесені 09.12.2020року, а тому суд вважає доцільним застосувати положення Порядку обчислення середньої заробітної плати,затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р., а саме п.10 зазначеного Положення, в редакції яка діяла на час звернення позивача до суду,тобто із застосуванням вимог ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України.
Стосовно тверджень сторони відповідача ,що з боку позивача пропущено строк звернення до суду із зазначеним позовом передбачений ст.233ч.1 КЗпП України суд приходить до наступного.
Також, з рішення суду від 30.08.2017р. вбачається ,що розрахунок середньоденного заробітку було зроблено на підставі відомостей наданих стороною відповідача, а саме довідки про доходи позивача за останні два місяці роботи (жовтень-листопад 2016року) №899 від 03.07.2017р.
11 грудня 2017року позивач звертався до відповідача із запитом про надання інформації в тому числі відомостей про нарахування заробітної плати. 12.01.2018р. ПАТ «Укрзалізниця» відмовила позивачу в наданні витребуваної інформації .
22.02.2019р. позивач знов звертається до відповідача із запитом про надання інформації, а саме просить надати інформацію про розмір фонду оплати праці Філії «Центр сервісного забезпечення» АТ «Українська залізниця». 14.03.2019р. АТ «Українська залізниця» відмовила ОСОБА_1 в наданні інформації.
В травні 2019року ОСОБА_1 звернувся до Приморськго районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів на підприємстві. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Сараєва І.А. (цивільна справа №266/2960/19) за заявою позивача ОСОБА_1 позов був повернутий позивачеві.
Згідно ч.1 ст.233 КЗпП- працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Згідно ст.234 КЗпП - у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
Таким чином , суд приходить до висновку,що ОСОБА_1 дійсно ще в 2017р., при розгляді справи про поновлення його на посаді ставив питання про стягнення середнього заробітку з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів та тарифних ставок ,що відбулись на підприємстві, але в силу того, що підприємство зазначену інформацію не надало, а позивач не зміг довести своїх позовних вимог в силу ст.60 ЦПК України (в редакції,що діяла на час розгляду справи), він скористався своїм правом і залишив частину позовних вимог без розгляду.
В подальшому, при наявності публікації в мережі Інтернет в лютому 2019року, та відмові відповідача в наданні необхідної інформації на неодноразові звернення позивача- ОСОБА_1 в тримісячний строк ,передбачений ст.233 ч.1 КЗпП звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом.
Суд вважає,що позивач з поважних причин своєчасно не звернувся до суду із зазначеним позовом, а тому в силу ст.234 КЗпП задовольняє клопотання позивача і поновлює йому строк звернення до суду із позовом.
Задовольняючи позов, суд відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3000гривень
На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 233,234 КЗпП України, ст.ст. 3,12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності для пред`явлення позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3000 гривень 00 копійок (три тисячи гривень 00 копійок)
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РОНКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця», , юридична адреса : м. Київ, вул. Тверська, буд.5.

Суддя: Федотова В. М.