Справа №524/7586/20
Провадження №2/524/915/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.08.2011, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, в сумі 17252,35 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.08.2011 між ОСОБА_1 / ОСОБА_1 / та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 04.04.2021 становить 17252,35 грн. Просив врахувати, що підписана відповідачем анкета-заява містить відомості про ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, які становлять частину кредитного договору. Вважає, що подані позивачем документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг. Звертав увагу на те, що з моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років і позичальник не звертався до Банку із заявами щодо неправильного нарахування відсотків. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що позичальник знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погоджувався. Вважає, що надана виписка про рух коштів підтверджує факт користування позичальником банківською картою.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач у відзиві зазначив, що проти задоволення позову заперечує, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17(провадження 14-131цс19)

ОСОБА_1 вказала, що за період з 18.06.2014 по 05.10.2020 нею в рахунок погашення заборгованості за договором від 11.08.2011 сплачено 9178 грн. Крім того, банком в односторонньому порядку списано з рахунку, відкритого на її ім`я кошти в сумі 26560,02 грн в рахунок погашення процентів за користування кредитним лімітом, пені за прострочення сплати платежів та штрафів. Вважає, що оскільки вона не була ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а в самій анкеті-заяві від 11.08.2011 відсутні умови кредитного договору щодо процентної ставки та розміру пені, списання коштів з рахунку вважає таким, що не відповідає вимогам законодавства.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 11.08.2011 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

На підставі вказаної заяви, відповідачу на платіжну картку 18.06.2014 встановлено кредитний ліміт в сумі 500 грн, який 24.03.2017 збільшено до 6000 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04.04.2021 заборгованість за кредитним договором від 11.08.2011 становить 17252,35грн та складається:

- заборгованість за тілом кредиту - 12691,07 грн;

- заборгованість за відсотками нарахованими відповідно до ст.625 ЦК України - 4561,28 грн.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.(ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України)

В частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Кредитні відносини, передбачають наявність певних зобов`язань між сторонами, зокрема обов`язку кредитора надати кошти, а позичальника - повернути кошти та сплатити проценти. Зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним.

Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Розглядаючи касаційну скаргу по справі з аналогічними правовідносинами Велика Палата Верховного Суду виклала наступну правову позицію: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. … З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.»(постанова від 03.07.2019 по справі № 342/180/17).

Застосовуючи викладену позицію Верховного Суду до правовідносин, які виникли між сторонами даної справи, суд відзначає наступне.

Долучений позивачем витяг з умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить власноручного підпису позичальника. У зв`язку із цим та приймаючи до уваги позицію відповідача суд вважає, що надані позивачем умови та правили надання банківських послуг не свідчать про те, що саме в такій редакції відповідачем сприймались умови кредитування і що саме вони є складовою кредитного договору.

Суд також приймає до уваги те, що підписана відповідачем анкета-заява не містить жодних відомостей, які б давали підстави стверджувати про те, що сторонами досягнуто домовленості щодо умов договору, в тому числі щодо розміру відсотків, порядку повернення кредиту.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення тіла кредиту, суд враховує те, що факт видачі коштів підтверджується випискою по рахунку, а також відповідачем не оспорюється.

Зокрема, з наданої позивачем виписки по рахунку вбачається отримання та користування відповідачем коштами в розмірі 6000 грн(кредитний ліміт)

В зазначеній вище постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що: «безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.»

Суд відзначає, що позивачем не було доведено надання відповідачу кредиту в розмірі 12691,07 грн.

Проаналізувавши надану позивачем виписку по рахунку, суд зазначає, що в період з 24.03.2017 до 29.09.2018 позичальником проведено поповнення картки на загальну суму 6670 грн.

За таких обставин, відповідачем повернуто кошти, які було отримано від позивача. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було допущено прострочення боржника, оскільки сторони не визначили строк повернення коштів, а наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт повернення відповідачем коштів в сумі 6000 грн(що відповідає розміру встановленого кредитного ліміту).

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць