Справа № 158/881/21
Провадження № 2/0158/301/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,

за участю секретаря - Оніщук Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.08.2013 року ухвалено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стверджує, що на даний час дитина потребує значно більшого матеріального утримання, оскільки збільшуються потреби у її навчанні, розвитку, тощо, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки вона на даний момент є у статусі безробітної та перебуває у пошуку офіційного працевлаштування. Вказує, що хоча відповідач на даний час офіційно не працює, однак зі слів самого відповідача, він має дохід від роботи за кордоном ( на заводі у Республіці Польща). Зауважила, що офіційне підтвердження вона особисто надати до суду не може, тому просить витребувати із ДПС України відомості щодо перетину відповідачем кордону в період часу з 01.01.2015 року по 31.12.2020 року. Окрім того, зауважила, що на момент звернення до суду із відповідним позовом, між нею та відповідачем не досягнуто добровільних домовленостей щодо обов`язку утримання дитини, а тому просить змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

27.04.2021 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що він систематично сплачує аліменти у розмірі, визначеному рішенням Ківерцівського районного Волинської області від 27.08.2013 року. Вказує, що наразі офіційно не працює у зв`язку з встановленням обмеження придатності до військової служби та протипоказань щодо роботи; дохід отримує від періодичних заробітків. Окрім того, на даний час сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2005 року народження.

Ухвалою суду від 30.04.2021 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 витребувано у Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію про перетин державного кордону України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України, РНОКПП - НОМЕР_1 , у період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2021 року.

31.05.2021 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові письмові пояснення, згідно яких остання зазначає, що відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою України про перетин кордону ОСОБА_2 , останній 11.10.2020 року виїхав за межі України, а тому був позбавлений можливості надіслати відзив на адресу суду, у зв`язку з чим просить його залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 04.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області за актовим записом № 14.

За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.09.2011 року (а.с.6).

Згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.07.2013 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_5 присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.4).

Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.08.2013 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України та згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, суд приходить до висновку, що право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням.

При цьому, ч. 9 ст. 7 СК України, визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.02.2021 року на підставі наказу №19 о/с від 24.02.2021 року, звільнена з посади головного спеціаліста з питань державної реєстрації Любомльської райдержадміністрації у зв`язку зі скорочення чисельності (а.с.7).

Згідно довідки Любомльського НВК «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - гімназія» імені Наталії Ужвій Любомльської міської ради № 16 від 19.03.2021 року, ОСОБА_3 навчається у третьому класі даного навчального закладу. При цьому, зазначено, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини ( не відвідує батьківські збори, не підписує щоденники, не спілкується з учителями) (а.с.11).

Відповідно до довідки Любомльської дитячої музичної школи № 15 від 23.03.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у Любомльській дитячій музичній школі з 01.09.2019 року (а.с.10).

Відповідно до витягу Наказу УМВС у Волинській області №107 о/с від 22.04.2013 року, ОСОБА_2 звільнений з постійного місця роботи - органів МВС України у запас з підстав п.64 «в» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України у зв`язку з обмеженням у стані здоров`я на підставі заключення ВЛК від 09 квітня 2013 року (а.с.23-24).

З долученої ОСОБА_2 до матеріалів справи копії трудової книжки серії НОМЕР_3 від 18.02.2002 року вбачається, що останній на даний час офіційно не працевлаштований (а.с.26).

Згідно свідоцтва про хворобу № 98 від 09.04.2013 року ОСОБА_2 за станом здоров`я протипоказана робота, що пов`язана з порушенням режиму харчування; зі значними фізичними і психічними навантаженнями, ненормованим робочим днем (а.с.24). Однак, на думку суду, вказана довідка не свідчить про суттєві заборони щодо праці та, відповідно, отримання доходу.

З інформації Державної прикордонної служби від 06.05.2021 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 починаючи з 26.05.2016 року по 11.10.2020 року 27 разів перетинав кордон України та на даний час перебуває за кордоном, що може свідчити про доводи, викладені у позовній заяві позивача щодо роботи відповідача у Республіці Польща.

Відповідачем не надано будь яких доказів того, що він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2005 року народження, про що він зазначає у своєму відзиві.

Підсумовуючи досліджені докази, суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів про стан свого здоров`я, майновий або сімейний стан на момент розгляду справи судом, що міг би свідчити про неможливість виконання аліментів у розмірі, про який зазначила позивач у своїй позовній заяві.

Також варто зазначити, що відсутність у відповідача офіційного місця роботи не звільняє його від обов`язку на рівні з матір`ю утримувати свою неповнолітню дочку, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Враховуючи викладене, беручи до уваги потреби дитини, суд вважає за правильне позов задовольнити, змінити розмір стягуваних аліментів на неповнолітню дитину, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Судом не приймає до уваги письмові пояснення позивача ОСОБА_1 щодо залишення відзиву на позову заяву без розгляду, оскільки на думку суду перебування відповідача ОСОБА_2 за кордоном не є перешкодою для подання даного відзиву.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 191, 192 СК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.08.2013 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч