Провадження № 2-з/638/129/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., розглянувши заяву представника Житлового кооперативу «Резеда-2» - адвоката Голубкова Віктора Геннадійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Житлового кооперативу «Резеда-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання недійсним виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

З поданої до суду представником Житлового кооперативу «Резеда-2» (далі ЖК «Резеда-2») - адвокатом Голубковим Віктором Геннадійовичем заяви про забезпечення позову вбачається, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ЖК «Резеда-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання недійсним виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заява про забезпечення позову була зареєстрована та розподілена в автоматизованому порядку окремо від позовної заяви.

Дослідивши зазначену заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо повернення її заявнику з наступних підстав.

Відповідно до п. 3, 5 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Заявником в поданій заяві про забезпечення позову належним чином не обґрунтовано необхідність забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії, не зазначено ціну позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що заявником судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову не сплачений.

Заявником зазначено, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, а сплата судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред`явлення певних позовів.

Зважаючи на зазначене, доводи заявника щодо звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову є необґрунтованими.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Згідно ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення функціонування української мови як державної» адвокати зобов`язані володіти державною мовою та застосовувати її під час виконання службових обов`язків.

Згідно ст. 14 Закону України Про засади державної мовної політики судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою, а сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Рішенням Конституційного Суду України від 28 лютого 2018 року № 2-р/2018 Закон України Про засади державної мовної політики від 03 липня 2012 року № 5029-VI, зі змінами, визнаний неконституційним, втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення.

Таким чином, Закон України Про засади державної мовної політики на момент подання заяви про забезпечення позову та розгляду судом є нечинним.

Зважаючи на зазначене, чинне законодавство України не дозволяє подавати до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені не державною мовою.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99 українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

Таким чином, заява про забезпечення позову повинна бути викладена державною мовою українською мовою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2014 року у справі № 21-227а14 та від 06 липня 2016 року у справі № 21-1092а16.

Будь-які підстави для відступлення від цього правового висновку відсутні.

Зважаючи на зазначене, суд роз`яснює заявнику про необхідність оформлення заяви про забезпечення позову державною мовою.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника чи його представника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 151, ч. 10 ст. 153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника Житлового кооперативу «Резеда-2» - адвоката Голубкова Віктора Геннадійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Житлового кооперативу «Резеда-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання недійсним виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника чи його представника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Поволяєва