Справа № 361/46/20
Провадження № 2/361/407/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.,

за участю секретаря Бас Я.В., Радченко К.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про вселення,

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про її вселення та вселення неповнолітньої ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 .

Свій позов обґрунтовувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 02 вересня 2005 р.

Від шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Відразу після реєстрації шлюбу їх сім`я почала проживати, а потім після смерті чоловіка вона та їх дочка, проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що її чоловік ОСОБА_6 був власником 1/3 частки у вказаній квартирі. Батьки чоловіка, відповідач ОСОБА_2 з чоловіком в квартирі не проживали з 2006 року, постійне місце їх проживання в дачному будинку в Садівничому товаристві в с. Шевченкове Броварського району Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

В установлений законом строк вона звернулася до державного нотаріуса Броварської райдержнотконтори з заявою про прийняття спадщини. Видані свідоцтва про право на спадщину, що складається з 1/15 частки квартири під АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунальної власності 14 липня 2005 р. Право власності на вказану частку квартири зареєстровано Комунальним підприємством Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" в книзі: 95, номер запису: 1-17737.

Свідоцтво про право на спадщину на 3/15 частки квартири видано відповідачу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , третій особі ОСОБА_5 .

Спірна квартира є трикімнатною. Всі кімнати в квартирі є ізольовані. Після смерті чоловіка ОСОБА_6 , вона із донькою займала в квартирі найменшу кімнату площею 9,6 м.кв.

Позивач зазначила, що вона із донькою не може проживати у спадковій квартирі з 13 липня 2019 року, оскільки відповідач ОСОБА_2 , без попередження, змінила замок на вхідних дверях квартири, чим умисно створила перешкоди для подальшого проживання у квартирі.

Позивач посилається на те, що вона неодноразово спілкувалася з відповідачем щодо вселення у квартиру АДРЕСА_1 та проханням надати ключі від зміненого нею замку на вхідних дверях квартири, оскільки іншого житла не має. Однак дійти спільної згоди щодо користування квартирою не вдалося.

З приводу неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,вона звернулася з заявою до Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області, та повідомила, що вона та її донька, як власники не можуть потрапити до квартири оскільки мати покійного чоловіка ОСОБА_2 , змінила замок на вхідних дверях квартири і не впускає їх до квартири, чим чинить перешкоди, як власникам у користуванні квартирою. За результатами перевірки 26.07.2019 р., Броварським ВП ГУ НП в Київській області був наданий висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 , ознак кримінального правопорушення та рекомендовано звернутися до суду з позовом про вселення.

Позивач вказує на те, що у зв`язку із неправомірними діями відповідача, для проживання з неповнолітньою дитиною вона змушена орендувати квартиру, вартість проживання одного місяця в якій складає 6000 грн., на оренду квартири вона витрачає практично весь свій заробіток.

16 січня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08 квітня 2020 року.

14 лютого 2020 року до суду надійшов відзив на позов у якому відповідач зазначає, про наступне.

Відповідач зазначила, що позивач стверджує про те, що вона 13 липня 2019 року без попередження змінила замки в спірній квартирі, чим створила перешкоди в подальшому проживанні позивача у квартирі. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки позивач разом з дочкою проживала в спірній квартирі до квітня 2019 року. Після смерті сина відповідача, ОСОБА_1 проживаючи в квартирі разом із нею та її чоловіком постійно вчиняла сварки, погрожувала їй фізичною розправою. Вела антисоціальний спосіб життя. На початку квітня 2019 року позивач зібрала необхідні їй речі і добровільно покинула помешкання, при цьому повідомила, що втратила ключі від квартири. Відповідач зазначає, що даний факт змусив їх із чоловіком змінити замки на вхідних дверях. 13.07.2019 року відповідачу дійсно зателефонували із поліції та повідомили про те, що ОСОБА_1 звернулась до органів поліції із заявою. Відповідач вказує, що це для неї було несподіванкою. В усній розмові з співробітником поліції, вона повідомила, що ніхто ОСОБА_1 не виганяв, вона добровільно покинула помешкання. Окрім того, вона особисто не чинила їй будь яких перешкод. Відповідач просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, так як ОСОБА_1 безпідставно стверджує про те, що ніби відповідач не надає їй можливості володіти, користуватися, розпоряджатися квартирою. Позивач не має бажання проживати в спірній квартирі, так як тривалий час проживає із співмешканцем в орендованій квартирі. Тим більше, що звернення до органів поліції було 13.07.2019 року, а до суду остання звернулася лише на початку січня місяця 2020 року.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити.

На питання представника відповідача ОСОБА_3 , чому при зустрічі у квартирі в травні та восени 2019 року вона не виявила бажання проживати у квартирі, а навпаки приїхала до квартири, зібрала свої речі, речі дитини, письмовий стіл, знову покинула житло, та пояснила, що побоювалась, що її у квартирі можуть закрити. На пропозицію отримати ключі від квартири та там проживати заперечувала, оскільки бажає щоб з цього приводу було рішення суду.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки вважають його безпідставним. Суду пояснили, що у будь який спосіб відповідачем не чинились перешкоди у користуванні, володінні квартирою ні позивачу, ні її донці, тільки однією із вимог було те, щоб ОСОБА_1 проживаючи у квартирі сплачувала комунальні платежі, розрахувалась за борги, які там накопичила, дбайливо ставилась до речей, що там знаходяться. Крім того, відповідач суду пояснила, що ОСОБА_1 постійно з нею вчиняла сварки, погрожувала їй розправою, але навіть при такій поведінці впродовж довгого часу вона їй не заперечувала проживати у квартирі. Після того, як ОСОБА_1 почала проживати у квартирі із сестрою ОСОБА_7 , і вони не сплачували за комунальні послуги, відповідач попросила позивача, щоб сестра у квартирі більше не проживала. Так як у ОСОБА_1 був один комплект ключів від квартири, та попросила відповідача надати їй комплект для сестри, щоб та в будь-який час могла забрати свої речі, на що відповідач погодилась та віддала ключі. У травні 2019 року відповідач попросила зустрітись та щоб ОСОБА_1 повернула їй ключі, на що остання їй повідомила, що ключі втрачені. Відповідач пояснила, що зважаючи на це, вона була змушена замінити замки до вхідних дверей. Потім у травні 2019 року вони знову зустрілись із ОСОБА_1 біля парадного, та хотіла забрати із квартири деякі речі, але відмовилась отримати ключі, сказала, що їй не потрібні тепер ні ключі, ні борги.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її рідний дядько ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та її донька продовжували проживати у квартирі АДРЕСА_1 . Ще до його смерті між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникали напружені стосунки, тому вони із чоловіком вирішили поїхати на дачу у с.Шевченково. Після смерті дядька взагалі від ОСОБА_1 на адресу відповідача лунали погрози, і бабуся ОСОБА_2 боялась ходити самостійно до квартири. За комунальні послуги виникли великі борги, так як ОСОБА_1 не хотіла їх оплачувати. Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що у квітні 2019 року ОСОБА_1 у квартирі вже не було. Свідок суду пояснила, що ОСОБА_2 попросила ОСОБА_8 , щоб із квартири вибралася її сестра ОСОБА_9 , оскільки вони за комунальні послуги не платять, на що ОСОБА_8 попросила ключі щоб ОСОБА_9 змогла виїхати із квартири, і ОСОБА_2 їй віддала. В травні 2019 року біля парадного зустрілись ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та позивач у справі ОСОБА_1 для того, щоб ОСОБА_8 відділа ОСОБА_2 ключі, але та сказала що ключі були втрачені, тому ОСОБА_2 була вимушена замінити замок у дверях. Потім ОСОБА_1 зателефонувала, щоб їй відкрили квартиру, так як в квартирі залишились її речі та речі дитини і вона їх хоче забрати. Їй відкрили двері, вона забрала свої речі, ключі отримати ОСОБА_1 відмовилась, сказала що їй вже нічого не потрібно "ні ваших ключів, ні боргів".

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_10 суду пояснила, що вона ОСОБА_2 знає дуже давно близько 30 років. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і другого сина ОСОБА_6 - 1974 року народження, у квартирі залишились проживати ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що так як ОСОБА_2 залишилась зовсім одна, вони нею постійно опікувались. Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що крім того ОСОБА_1 запросила до квартири проживати і свою сестру з дитиною. Сестра із дитиною проживала у квартирі з 2017 року два роки. Позивач ніколи не сплачувала за комунальні послуги, все завжди оплачувала її свекруха, відповідач у справі ОСОБА_2 . Відповідач неодноразово просила ОСОБА_10 платити за комунальні послуги, якими вона користується, оскільки відповідач ОСОБА_2 є пенсіонеркою і не має змоги оплачувати послуги з електроенергії, водовідведення, які використовувались ОСОБА_10 , дитиною ОСОБА_4 , сестрою позивача та її дитиною, на що отримувала відповіді у грубій формі. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли непорозуміння, ОСОБА_8 навіть на поминках висловлювала свої невдоволення до ОСОБА_2 , казала, що вона господарка у квартирі, а ОСОБА_2 тут ніхто. Дійшло до того, що від ОСОБА_1 поступали погрози ОСОБА_2 , які чула і свідок, зокрема "Чи серце ще тьохкає, так скоро перестане?", "Залишишься тут ночувати і горло переріжу і очі виколимо?" ОСОБА_2 попросила, щоб квартиру залишила сестра ОСОБА_1 та для цього відділа свої ключі, щоб та могла в любий час виїхати із квартири, але ОСОБА_1 так їй ключі не повернула.

Доступу до речей ОСОБА_10 ніхто не мав, оскільки остання закривала кімнату де проживала на ключ. Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що на початку весни приблизно у квітні 2019 року позивач познайомилась та переїхала проживати до чоловіка, самостійно зібрала речі, ніхто її не виганяв. Факт не проживання ОСОБА_1 підтверджується актом складеним депутатом, ОСОБА_8 після себе залишила квартиру у занедбаному стані, холодильник взагалі потік та був неприємний запах, заборгованість за комунальні послуги були близько шести тисяч гривень.

У травні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_10 хотіли потрапити до квартири, та попросили дати їм ключі, на що ОСОБА_1 їм відмовила, тому ОСОБА_2 вимушена була замінити замок у квартирі, про що повідомила ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ще до смерті сина ОСОБА_2 , переїхала проживати на дачу в с.Шевченково, так як між нею та ОСОБА_1 виникли неприязні відносини. Після смерті сина ОСОБА_12 , відносини стали ще напруженіші. Коли відбули рік по ОСОБА_12 , їй ввечері дзвонить ОСОБА_2 та розстроєна каже, що ОСОБА_1 у квартирі стукає по столу кулаком та кричить що вона тут господарка. ОСОБА_1 проживала у квартирі разом із своєю сестрою ОСОБА_7 , за комунальні послуги відмовлялась сплачувати. На вимогу ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 квитанцій їй не надавала, то казала, що втратила, то не приносили. Під час сварки десь у квітні 2019 року ОСОБА_8 крикнула ОСОБА_2 , що:" ОСОБА_13 скоро тут не буде, мене заберуть". У квітні 2019 року ОСОБА_11 відвідала ОСОБА_2 у квартирі та помітила, що відсутні мікрохвильова та кофеварка, на питання до ОСОБА_2 де поділись ці речі, остання їй сказала, що і сама не знає, а також повідомила, що мабуть ОСОБА_1 тут вже не проживає. Також свідок ОСОБА_14 суду повідомила, що у квітні 2019 року відводила онука до дитсадка " ІНФОРМАЦІЯ_6 " та побачила, як ОСОБА_1 йшла разом із ОСОБА_15 до будинку по АДРЕСА_3 , там же вона потім побачила і автомобіль який раніше належав ОСОБА_6 . Через спільних знайомих дізналася, що ОСОБА_8 та ОСОБА_15 винаймають двохкімнатну квартиру по АДРЕСА_3 . ОСОБА_15 працює на фірмі "Галід". Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ніхто ОСОБА_1 із квартири не виганяв, не забороняв там проживати. Вона в квартирі проживала після смерті чоловіка ОСОБА_6 два роки, та самостійно звідти виселилась, так як знайшла іншого чоловіка та почала з ним проживати.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Відповідно ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 02 вересня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_16 був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 435, та Відділом реєстрації актів цивільного стану Бровасркього міськрайонного управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_17 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_6 та ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

14 червня 2019 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку майна, а саме на 1/3 частки квартири під АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунальної власності 14 липня 2005 року. Свідоцтво про право власності на спадщину на 3/15 частки квартири видано ОСОБА_2 04 жовтня 2017 року та ОСОБА_5 06 жовтня 2017 року. Свідоцтво про право власності на спадщину на 1/15 частку квартири ще не видано.

14 червня 2019 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частку майна, а саме на 1/3 частки квартири під АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунальної власності 14 липня 2005 року.

Вказані частки зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про що видані Витяги - індексний номер витягу 170594340 від 14 червня 2019 року та індексний номер витягу 170594633 від 14 червня 2019 року.

Згідно висновку від 26 липня 2019 року про результати перевірки по заяві від 13 липня 2019 року ОСОБА_1 встановлено, що в ході перевірки гр. ОСОБА_1 , повідомила, що 13.07.2019 року приблизно о 14:45 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_2 , вчинила протиправні дії, а саме змінила замки у вхідних дверях до квартири в зв`язку з чим ОСОБА_1 , разом зі своєю донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не мала можливості потрапити до даної квартири. Також ОСОБА_1 , додає, що після смерті її чоловіка гр. ОСОБА_6 , вона вступила в спадщину та у неї склались неприязні відносини з його матір`ю ОСОБА_2 . До поліції звернулась з метою фіксації даного факту для подальшого звернення до суду.

В ході перевірки під час телефонної розмови за номером НОМЕР_4 власником якого є ОСОБА_2 , остання повідомила, що надати письмове пояснення приводу скарги ОСОБА_18 , не має можливості так як знаходиться за межами Броварського району та коли повернеться їй не відомо, але усно повідомила, що вона дійсно змінила замки вхідних дверей до квартири так як після смерті її сина ОСОБА_6 , у неї склались неприязні відносини з ОСОБА_1 , та онукою ОСОБА_4 , так як останні постійно вчиняла відносно не протиправні дії, а саме ображали і висловлювали погрози фізичною розправою, а також не сплачували за комунальні послуги в зв`язку з чим виникла заборгованість. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_2 , висловилась проти спільного проживання із ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , так як побоюється за своє здорові та життя.

Як вбачається із матеріалів справи між ОСОБА_19 та ОСОБА_1 без зазначення дати його підписання, укладений договір оренди житлового приміщення, а саме двохкімнатної квартири в АДРЕСА_4 , із розміром орендної плати 6000 грн. Вказаний договір діє з 25 серпня 2019 року по 25 лютого 2020 року із можливістю продовжити його дію.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 19 червня 2019 року, складеного депутатом ОСОБА_20 , встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована та фактично проживає ОСОБА_2 , разом із своїм чоловіком ОСОБА_21 . Інші особи, які також зареєстровані за вказаною адресою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , фактично у вказаній квартирі не проживають, так як змінили своє місце проживання. Залишили вказану квартиру у занедбаному, неохайному стані (потребує ремонту та санітарної обробки). Під актом також проставили свої підписи сусіди ОСОБА_22 (проживає за адресою АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_23 (проживає за адресою АДРЕСА_6 ).

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до глави 23 ЦК України громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Відповідно до ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4 ст. 41 Конституції України встановлено принцип непорушності приватної власності.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

Згідно ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Із обставин встановлених в ході розгляду справи, підтвердженими доказами та показами свідків вбачається, що позивач добровільно залишила спірну квартиру АДРЕСА_1 , забравши свої речі та речі дитини, та переїхала проживати в орендовану двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_4 .

Дійсно в судовому засіданні було встановлено, що і не заперечує відповідач, що вона змінила у травні 2019 року замки до вказаної квартири, так як ОСОБА_1 їй повідомила про втрату ключів, але також у судовому засіданні встановлено, що підтверджено показами свідків, що позивач ОСОБА_1 відмовилась від отримання ключів від квартири, також ОСОБА_1 заперечувала їх отримати і під час вже розгляду справи.

Таким чином, позивачем не доведено належними, достовірними та допустими доказами, що їй та її донці чиняться перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що окрім висновку за результатами перевірки Броварським ВП ГУ НП в Київській області розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.07.2019 року, від позивача за період часу з травня 2019 року по січень 2020 року будь яких звернень у порушенні її прав щодо користування вказаною квартирою не надходило. А восени 2019 року про що не заперечує сама позивач, на її прохання ОСОБА_2 їй відкрила квартиру, вона зайшла до квартири, відкрила свою кімнату, яка замикається на ключ, зібрала теплі речі для себе та доньки, а також письмового стола та добровільно покинула квартиру, що спростовує твердження позивача наведені у змісті позовної заяви, що їй зі сторони ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні кватирою.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-83, 141, 263- 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про вселення, -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.