ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

27 травня 2021 року

м. Харків

справа № 640/3304/14

провадження № 22-ц/818/624/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

учасники справи:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Орлова Олександр Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року, постановлену у складі судді Чередник В.Є., у справі за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою, у якій просив виправити помилку, допущену при оформленні виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Харкова на виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у справі №640/5786/14-ц, та визнати вказаний виконавчий лист в указаній справі таким, що не підлягає виконанню (т.3 а.с. 2-3).

Заява мотивована тим, що Київський районний суд м. Харкова припустився помилки під час оформлення виконавчого листа, виданого 02.03.2017 на виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у справі №640/5786/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 201 922, 01 грн. та 202 000, 00 грн., судового збору у розмірі 3 654, 00 грн. У виконавчому листі датою набрання судовим рішенням законної сили вказано «07 липня 2016 року» замість правильної дати «22 грудня 2015 року».

Так, оскаржене в апеляційному порядку заочне рішення Київського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 640/5786/14-ц було ухвалене 19 вересня 2014 року. Ухвалою того ж суду першої інстанції від 29.12.2014 ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року рішення суду від 19.09.2014 у справі № 640/5786/14-ц було змінене. Згідно з чинним на той час Цивільним процесуальним кодексом України (надалі ЦПК України) рішення суду апеляційної інстанції набирало законної сили з моменту його проголошення. Отже, датою набрання рішенням суду від 19.09.2014 законної сили є 22.12.2015.

Судові рішення у цивільній справі № 640/5786/14-ц були переглянуті Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та ухвалою від 07.07.2016 залишені без змін. Перегляд у касаційному порядку не змінив дати набрання рішенням суду законної сили, тобто правильною датою набрання рішенням суду у цивільній справі № 640/5786/14-ц законної сили є 22.12.2015.

Видаючи виконавчий лист у справі № 640/5786/14-ц 02.03.2017 Київський районний суд помилково вказав дату набрання рішення суду в указаній справі законної сили 07.07.2016. Внаслідок указаної помилки був змінений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, і державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі Київський ВДВС) 30.07.2019 відкрив виконавче провадження (надалі ВП) № 59669967 з виконання виконавчого листа № 640/5786/14-ц поза межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року заяву представника ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_1 , про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, задоволено (т.3 а.с. 25-26).

Виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа, виданого на виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у справі №640/5786/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 201 922,01 грн. та 202 000,00 грн., судового збору у розмірі 3 654,00 грн., а саме: зазначено дату набрання рішенням Апеляційного суду Харківської області законної сили «22 грудня 2015 року» замість помилкової дати набрання законної сили «07 липня 2016 року».

Визнано виконавчий лист у справі №640/5786/14-ц, виданий 02.03.2017 Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 201922, 01 грн. та 202 000, 00 грн., судового збору у розмірі 3 654, 00 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду мотивована тим, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.07.2016 судові рішення першої та апеляційної інстанцій у цивільній справі № 640/5786/14-ц були залишені без змін. Отже, рішення Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015 набуло законної сили 22.12.2015. У виданому 02.03.2017 виконавчому листі у справі № 640/5786/14-ц помилково вказано, що рішення, за яким видається виконавчий лист, набуло законної сили 07.07.2016 замість правильної дати набрання законної сили «22.12.2015». Така помилка підлягає виправленню. Оскільки після виправлення помилки змінився строк пред`явлення виконавчого листа до виконання з 07.07.2019 на 22.12.2018, виданий 02.03.2017 виконавчий лист у справі № 640/5786/14-ц не підлягає примусовому виконанню у зв`язку з закінченням строку його пред`явлення до примусового виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 03 вересня 2019 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ТОВ, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі. Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду (т.4 а.с. 230-234).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ є правонаступником АТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі укладеного 06.11.2019 між АТ «Банк «Фінанси та кредит» (надалі Банк) та ТОВ договору про відступлення прав вимоги й договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки. Даних про те, що Банк повідомлявся та знав про існування ухвали суду від 03.09.2019 матеріали цивільної справи № 640/5786/14-ц не містять. Постановляючи ухвалу від 03.09.2019, суд першої інстанції не врахував, що в межах визначеного виконавчим листом від 02.03.2017 строку, а саме, 04.07.2019, Банк звертав указаний документ до виконання, Київський ВДВС постановою від 04.07.2019 відкривав ВП № 59669967. Банк мав законні сподівання, що у виконавчому листі правильно вказана дата набрання рішенням законної сили і строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплинув. Такі законні сподівання є одним із проявів справедливості у праві і передбачають юридичну визначеність правового регулювання щодо суб`єктів права. Висновок суду про сплив строку пред`явлення виконавчого листа до виконання зроблений за відсутності встановлення пред`явлення його до виконання в межах установленого виконавчим листом строку. Висновок суду про наявність підстав для визнання виконавчого листа у справі № 640/5786/14-ц таким, що не підлягає виконанню, зроблений з порушенням ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності визначених ч.2 ст. 432 ЦПК України підстав для визнання такого листа таким, що не підлягає виконанню.

Четвертого лютого 2021 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з клопотанням про закриття апеляційного провадження. Клопотання мотивував тим, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщопісля відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. ТОВ уклало з Банком договір про відступлення права вимоги 06.11.2019. На час постановлення ухвали від 03.09.2019 ТОВ не мало право вимоги до ОСОБА_1 й ухвалою суду від 03.09.2019 питання про права та обов`язки ТОВ не вирішувалось. В судовому засіданні 03.09.2019 була присутня представник Банку, тобто первісний кредитор знав про існування ухвали суду про виправлення помилки у виконавчому листі та визнання його таким, що не підлягає виконанню. ТОВ безпідставно посилається на незнання про ухвалу суду від 03.09.2019 та ознайомлення з її змістом лише після 08.09.2020, оскільки укладаючи з Банком договір про відступлення права вимоги 06.11.2019 ТОВ отримало претензійно-позовну справу з судовими рішеннями у справах за участю Банку та ОСОБА_1 . Тому з 06.11.2019 могло ознайомитися з матеріалами цивільної справи № 640/5786/14-ц. На час укладення договору про відступлення права вимоги від 06.11.2019 право на оскарження ухвали суду від 03.09.2019 втратив Банк, а отже, не набуло права такого оскарження й ТОВ.

Двадцять сьомого травня 2021 року ОСОБА_4 , діючи в інтересах ТОВ, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представників в інших судових засіданнях. На підтвердження неможливості прийняти участь у судовому засіданні ОСОБА_4 надав роздруківку з сайту «Судова влада», з якої вбачається, що на 27.05.2021 09 год 45 хв у Кременчуцькому районному суді Полтавської області призначений розгляд справи № 536/3200/13-ц, представником заявника у якій є ОСОБА_4 .

Колегія суддів уважає, що зайнятість представника ТОВ в іншому судовому засіданні не є поважною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки у ТОВ може бути декілька представників. І доказів неможливості прибути в судове засідання іншого представника ОСОБА_4 не надав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи клопотання, вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 про закриття провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ на ухвалу суду від 03.09.2019 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 06.11.2019 ТОВ уклало з Банком Договір про відступлення прав вимоги та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.11.2019 (т.4 а.с. 76-82). За умовами указаних договорів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило шляхом продажу ТОВ права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 та укладеним на його забезпечення Іпотечним договором б/н від 27.02.2007.

Саме заборгованість за указаним Кредитним договором №41/02-Ф від 27.02.2007 стягнута з ОСОБА_1 судовими рішеннями у справі № 640/5786/14-ц (т. 1 а.с. 71, т.2 а.с. 98-102, 145-146).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.09.2020 стягувач з виконання рішення у справі № 640/5786/14-ц був замінений з Банку на ТОВ (т.4 а.с. 211-214). Постановляючи ухвалу від 08.09.2020 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 та статті 514 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

ТОВ довело належними й допустимими доказами своє правонаступництво Банку у цивільній справі № 640/5786/14-ц.

За таких обставин, звертаючись 29.09.2020 (т.4 а.с. 238) з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 03.09.2020 ТОВ діяло не як особа, яка не брала участі у справі, щодо якої оскаржуваним судовим рішенням вирішене питання про її права та свободи, а як позивач у цивільній справі № 640/5786/14-ц, а отже, і як заінтересована особа при розгляді заяви представника ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі та визнання виконавчого листа у справі № 640/5786/14-ц таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ як особи, чиї права та свободи ухвалою суду від 03.09.2019 у цивільній справі № 640/5786/14-ц не зачіпаються, відсутні.

Однак як убачається з ч.2 ст.55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» 19.08.2019 отримав за адресою: м. Київ, вул. Артема, 60 (юридична адреса) судову повістку на 03.09.2019 17 год 00 хвилин з заявою і додатками (т.3 а.с. 20). В судове засідання 03.09.2019 представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не з`явився (т. 3 а.с. 24). Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року, оскаржену представником ТОВ, представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» отримав 10.09.2019 за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с. 28).

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частиною першою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, від 29 жовтня 2015 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (пункт 46 рішення).

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, від 03 квітня 2008 року пункт 41 (пункт 47 рішення).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відкриваючи ухвалою від 04.01.2021 апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ на ухвалу суду від 03.09.2019 Харківський апеляційний суд (т.4 а.с. 247) не врахував, що про судове засідання 03.09.2019 правопопередник ТОВ був повідомлений належним чином і завчасно, ухвалу суду від 03.09.2019 отримав 10.09.2019. Повний текст ухвали суду від 03.09.2019 надісланий судом першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень 03.09.2019. Неналежне виконання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» свого обов`язку перед ТОВ передати останньому всі необхідні документи при відступленні права вимоги до ОСОБА_1 не може вважатися обставиною непереборної сили, що унеможливила своєчасну подачу апеляційної скарги. Також відсутні докази неможливості ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» протягом розумного часу самостійно оскаржити ухвалу суду від 03.09.2019.

Отже, відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ на ухвалу суду від 03.09.2019, поданою 29.09.2020 (т.4 а.с. 230-234, 238) належало відмовити. Посилання в апеляційній скарзі на те , що про ухвалу суду від 03.09.2019 ТОВ дізналося 08.09.2020, а отримало її 14.09.2020 не є суттєвими, бо право на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду втратив ще правопопередник ТОВ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Отже, не набуло його й ТОВ.

Виключні випадки, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження у разі спливу одного року після складення повного тексту рішення суду, відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не підлягають оцінці судом, оскільки строк, передбачений частиною другою статті 358 ЦПК України, є присічним.

Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 757/15679/16-ц (провадження № 61-23310св19).

Застосування до апеляційної скарги представника ТОВ положень частини другої статті 358 ЦПК України слід визнати передбачуваним.

Підстави для закриття апеляційного провадження передбачені статтею 362 ЦПК України. Хоча стаття 362 ЦПК України не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як помилкове відкриття, за обставин цієї справи провадження все ж слід закрити, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите після спливу присічного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а виключних випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, для відкриття апеляційного провадження не встановлено. Розгляд справи судом зі спливом значного періоду часу не сумісний з приписами процесуального закону (частиною другою статті 358 ЦПК України) і принципом правової визначеності.

Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 333/7816/14-ц (провадження № 61-16938св20).

Отже, клопотання представника ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за апеляційною скаргою представника ТОВ на ухвалу суду від 03.09.2019 слід задовольнити частково. Апеляційне провадження закрити з підстав, викладених у дійсній постанові.

Керуючись статтями 260, 261, 358, 362 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Орлова Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року задовольнити частково.

Провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року, постановлену у складі судді Чередник В.Є., у справі за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» закрити, як помилково відкрите.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 7 червня 2021 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук