КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/87/17 Головуючий у І інстанції - Клочко І.В.
апеляційне провадження №22-з/824/484/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВА)

02 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.,

за участю секретаря Линок В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 18 квітня 2017 року у розмірі 538 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 380 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

23 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення понесених витрат та правничу допомогу адвоката, пов`язану з переглядом в апеляційному порядку рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року.

В обґрунтування заяви вказано, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, витрати пов`язані із наданням правової та правничої допомоги у даній справі, склали 30 000грн, що підтверджується наданим суду апеляційної інстанції попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат та документами, що підтверджують участь адвоката Андруцької Г.О. в суді апеляційної інстанції, та 8700 грн судового збору, який було сплачено за подачу апеляційної скарги на підтвердження чого було надано суду оригінал квитанції про сплату судового збору (додаток №1 до апеляційної скарги).

Вказують, що відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, до закінчення розгляду справи по суті при поданні апеляційної скарги було зроблено заяву, про необхідність відшкодування витрат позивача на професійну правову допомогу та судового збору в даній справі.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктами1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

По справі встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до ордера серії КВ№474886 між ОСОБА_1 та Андруцькою Ганною Олександрівною 23 грудня 2020 року, було укладено договір про надання правової та правничої допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про стягнення судових витрат з позивача.

До апеляційної скарги додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс ОСОБА_1 в зв`язку із розглядом справи та очікує понести який складає 30 000 грн.

Одна ні під час подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, а ні під час судового розгляду заявником не було додано договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт та підтвердження понесених витрат на правову допомогу, що позбавляє апеляційний суд можливості оцінити їх.

Натомість в матеріалах справи (а.с. 31) знаходиться оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 8070 грн за подачу апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2020 року.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 документально не підтверджено понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн., вказана сума не підлягає стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 , у зв`язку з чим заява в частині стягнення судових витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, п. 2 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

З урахування викладених вище положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ст.137, 141 ЦПК України вказані витрати повинні бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача у справі.

Оскільки Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив та ухвалив нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 , то з ОСОБА_2 підлягають стягненню судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги на користь ОСОБА_1 у розмірі 8700 грн. Заява про ухвалення додаткового рішення в частині витрат на правничу допомогу, які не були належним чином доведені заявником шляхом подачі до апеляційного суду відповідних доказів не підлягає задоволенню. В задоволенні заяви в частині стягнення судових витрат на правову допомогу слід відмовити за не доведеністю.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішеннязадовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати з сплати судового збору в сумі 8070 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова