Справа №601/1045/21
Провадження № 2-о/601/23/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м.Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

заявника ОСОБА_1 , його представника адвоката Корфа П.К.,

представника заінтересованої особи Омельчук І.Т. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа: управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання з ІНФОРМАЦІЯ_1 в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Свої вимоги мотивує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області. У 2006 році він закінчив Іванківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Арбузинської районної ради Миколаївської області. Із 1990 року по 2005 рік постійно проживав без реєстрації за адресою по АДРЕСА_1 . З 20 грудня 2008 року по теперішній час проживає за адресою АДРЕСА_2 . До досягнення 16 річного віку він не отримав паспорт в зв`язку з тим, що не мав місце для реєстрації. Щоб отримати паспорт громадянина України вперше йому необхідно встановити факт проживання на території України, а тому він звернувся до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Корф П.К. заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав наведених у ній.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Омельчук І.Т. не заперечила проти задоволення заяви.

Заслухавши заявника, його представника адвоката Корфа П.К., представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 червня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області, Україна. Його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З картки фізичної - особи платника податків Арбузинського відділення ЮУ ОДПІ вбачається, що ОСОБА_1 присвоєно ідентифікайний номер НОМЕР_2 .

З рішення про відмову у видачі паспорта громадянина України та повідомлення у видачі паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України, оскільки не встановлено належності до громадянства України.

З свідоцтва про базову загальну середню освіту вбачається, що ОСОБА_1 закінчив у 2006 році Іванівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Арбузинської районної ради Миколаївської області.

З довідки про зняття з реєстрації місця проживання № 46 від 15 липня 2020 року вбачаєтбся, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області, Україна. Проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 з 1990 по 2005 рік.

З довідки, виданої Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області № 47 від 15 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території сільської ради проживав без реєстрації місця проживання з 1990 року ро 2005 рік. Та на даний час на території сільської ради не зареєстрований.

З акту обстеження по факту проживання на території Кременецької міської ради від 04 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений уст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Суд сприймає вказані документи як носії конкретної інформації факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 24 серпня 1991 року, які ніким не спростовані.

За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи

Заявник: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 .

Представник заявника: Корф Петро Казимирович , місцезнаходження АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, місцезнаходження бульвар Шевченка, 10 м. Тернопіль.

Повний текст рішення складено 08 червня 2021 року.

Головуюча