Номер справи 220/674/21
Номер провадження № 2/220/304/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року смт. Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Демішеві А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка, Великоновосілківського району Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), представник позивача адвокат Кузнєцова Оксана Петрівна (адреса: АДРЕСА_2 ) до Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області (адреса: Донецька обл., Великоновосілківський р-н., смт Велика Новосілка, вул.. Пушкіна, буд. 32) про визнання права власності на спадкове мано,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2021 року ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Кузнєцової Оксани Петрівни, звернувся до суду із позовом до Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позивача мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина яка складалася в тому числі з житлового будинку з господарськими спорудами та побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя матір`ю не було складено заповіту. У визначений законом строк він спадщину прийняв шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Гукова О.В. Постановою приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Гукова О.В. від 13.11.2020 року № 401/02-31ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 через те, що правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок, Біржовий контракт, не відповідає вимогам законодавства, адже не був посвідчений нотаріусом. На теперішній час він не може оформити спадщину в інший позасудовий спосіб. Зазначене вище змушує його звернутися до суду за захистом свого невизнаного права.

В судове засідання позивач, його представник адвокат Кузнєцова О.П. не з`явилися, до суду надійшли заяви, в яких останні позов підтримали, просили його задовольнити, вважаючи вимоги законними та обґрунтованими.

Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з`явився, разом з тим, на адресу суду надійшла заява, в якій Великоновосілківська селищна рада Великоновосілківського району Донецької області із позовними вимогами погодилась повністю та клопотала про можливість судового розгляду без участі представника.

При даних обставинах суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами, за результатами підготовчого провадження в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно досліджених у справі матеріалів встановлено:

Факт смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 7 від 21.05.2013 року.

Родинні відносини позивача з померлою матір`ю ОСОБА_2 підтверджуються Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 26 від 17.10.1987 року.

Постановою приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Гукова О.В. від 13.11.2020 року № 401/02-31ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 через те, що правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок, Біржовий контракт, не відповідає вимогам законодавства, адже не був посвідчений нотаріусом.

З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 164/2013 на спадкодавця ОСОБА_2 , померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої на запит суду, вбачається, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви, а інший спадкоємець за законом син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15 год. 00 хв. подав заяву про відмову від спадщини. Інформації про наявність будь-яких інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. Заповіти Спадкодавцем складено не було.

Згідно відповіді КП «Великоновосілківське РБТІ» наданої на запит нотаріуса, вбачається, що відповідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 10.04.2001 року.

Відповідно до відомостей Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами який розташований по АДРЕСА_1 , виготовленого КП «Великоновосілківське районне РБТІ» станом на 02.11.2020 рік, на замовлення ОСОБА_1 , домоволодіння складається з житлового будинку (А-1) загальною площею 59,1 м 2 , з якої житлової - 36,6 та допоміжної - 22,5, побудованого у 1976 році, коридору (а-1) - у 1976 році, ганку (а') - у 1976 році, літньої кухні (Б-1) - у 1976 році, гаражу (Г-1) - у 1980 році, сараю (К-1) - у 1976 році, сараю (Н-1) - у 1976 році, погрібу (П-1) - у 1976 році,воріт (№1) - у 2001 році, огорожі (№2) - у 2001 році.

З дослідженої в судовому засіданні копії правовстановлюючого документу на майно спадкодавця, вбачається, що домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 на підставі Біржового контракту 101 /Договір купівлі-продажу житлового будинку/ укладеного в смт Велика Новосілка Донецької області, Україна, 10.04.2001 року між ОСОБА_4 , як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, що був зареєстрований в Регіональній товарній біржі» «Універсальна» 10.04.2001 року, в реєстрі номер 1 під номером 101. На зворотній стороні правовстановлюючого документу міститься реєстраційний штамп Великоновосілківським бюро технічної інвентаризації про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на будинок (реєстраційний № 140 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 4 Цивільного кодексу Українського РСР (в редакції, що була чинна на час укладення Договору), цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають в тому числі з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Ст. 41 Цивільного кодексу Українського РСР (в редакції, що була чинна на час укладення Договору), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Ст. 224 Цивільного кодексу Українського РСР (в редакції, що була чинна на час укладення Договору), встановлюється, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно (ст. 225 Цивільного кодексу Українського РСР) .

Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Українського РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ст. 47 Цивільного кодексу Українського РСР (в редакції, що була чинна на час укладення Договору), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

10.12.1991 року набрав чинності Закон України «Про товарну біржу» від 10.12.91 року. Відповідно до змісту постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.91 року № 1957-XII, законодавчі акти України повинні були бути приведені у відповідність із Законом України «Про товарну біржу».

При цьому, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції, що діяла на час укладання договору купівлі - продажу № 22897 від 22.09.98 року) передбачала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Частина 1 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції, що діяла на час укладання спірного договору) визначала, що біржовою операцією визнавалася угода, що відповідала сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Таким чином, в зв`язку з прогалинами в законодавстві, що було чинним на час укладення спадкодавцем договору купівлі-продажу, спадкоємець позбавлений можливості оформити спадок і вимушений звернутися до суду за захистом свого права на майно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.16ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.328Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як зазначено в ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що окрім як у судовому порядку, позивач ОСОБА_1 іншим способом підтвердити та визнати своє право власності на будинок розташований по АДРЕСА_1 , не має можливості, в судовому засіданні встановлено правомірність звернення заявника до суду із заявленими вимогами, оскільки про це свідчать письмові докази, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 23, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яненко