ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» червня 2021 року

м. Харків

справа № 641/6017/20

провадження № 22ц/818/2788/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради,

відповідачка ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року в складі судді Ященко С.О.

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру переплаченої суми допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що 14 травня 2018 року ОСОБА_1 отримала довідку внутрішньо переміщеної особи № та відповідно до заяви від 27 серпня 2018 року оформила щомісячну адресну допомогу для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. До складу сім`ї для призначення допомоги увійшли її чоловік ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 .

Вказав, що на момент призначення щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 зазначила, що не має у володінні іншого житлового приміщення у регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, а також зобов`язалась протягом трьох днів повідомити управління про зміну обставин, які впливають на призначення допомоги.

Однак, в результаті проведеної перевірки відділом державних соціальних інспекторів Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради стало відомо, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачка є власницею нерухомого майна, а саме 2/500 частини бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що оскільки відповідачкою не повідомлено про наявність у неї нерухомого майна, це призвело до незаконного отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі за період з 27 серпня 2018 року по 26 серпня 2019 року, яка становить 22 608,00 грн.

Вказав, що відповідачці направлено повідомлення про припинення надання соціальної допомоги та запропоновано добровільно сплатити кошти, однак вона кошти не повернула.

Просив стягнути з ОСОБА_1 переплачену суму допомоги у розмірі 22 608,00 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року в задоволенні позову Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що на момент подачі заяви про призначення щомісячної адресної допомоги відповідачка свідомо приховала факт наявності у неї житлового приміщення. В обґрунтування непридатності нерухомого майна для проживання відповідачкою доказів не надано. Технічний паспорт на будинок, план поверхів будинку та характеристика будівлі не підтверджують, що будинок є непридатним для проживання.

19 квітня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Вказала, що вона дійсно є власницею 2/500 частин бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак це не є підставою вважати, що виплачена їй грошова допомога за період з 27 серпня 2018 року по 26 серпня 2019 року на суму 22 608,00 грн є надмірною та підлягає поверненню. База відпочинку є сезонним місцем для відпочинку (літнім будинком), що підтверджується, зокрема, технічним паспортом на будинок, у якому житлова площа відсутня. Будиночок не опалюється, у ньому відсутнє водопостачання та водовідведення, окремо на нього немає електропостачання. Вказана нерухомість непридатна для проживання, тому недобросовісні дії з її боку відсутні. Підкреслила, що частина бази відпочинку - це будівля для літнього, сезонного, тимчасового використання, яка не відповідає нормативам, встановленим для жилих будинків. На момент її звернення із заявою від 27 серпня 2018 року про призначення допомоги позивач мав усі необхідні повноваження для перевірки наданих нею відомостей, однак перевірку обґрунтованості видачі їй адресної допомоги не здійснив.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено віднесення 2/500 частин бази відпочинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 , до житлових приміщень, а тому, відповідно, і факту надання нею неповної інформації про майновий стан, зокрема, наявність у неї житлового приміщення не на окупованій території України, і, як наслідок, наявність підстав для повернення відповідачкою надміру виплаченої суми грошової допомоги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 разом із чоловіком ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується довідками Управління праці та соціального захисту населення від 14 травня 2018 року № , від 02 квітня 2018 року № , від 14 травня 2018 року № (а. с. 12-13, 30-37).

27 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на сплату комунальних послуг (а. с. 29).

У заяві ОСОБА_1 вказала, що у будь-кого з членів її сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, немає.

29 серпня 2018 року проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено акт (а. с. 26-27).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради про призначення допомоги переміщення особами на проживання від 18 вересня 2018 року призначено допомогу на проживання ОСОБА_1 як переміщеній особі та членам її сім`ї з 27 серпня 2018 року по 26 лютого 2019 року у розмірі 1884,00 грн (а. с. 25).

25 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради із заявою, у якій просила призначити щомісячну адресну допомогу переміщеним з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для відшкодування витрат на проживання, в тому числі, на сплату комунальних послуг на наступний шестимісячний термін. Повідомила про відсутність змін, які впливають на призначення адресної допомоги (а. с. 23).

04 березня 2019 року проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено акт (а. с. 20-21).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради від 14 травня 2019 року призначено допомогу на проживання ОСОБА_1 як переміщеній особі та її сім`ї з 27 лютого 2019 року по 26 серпня 2019 року у розмірі 1884,00 грн (а. с. 19).

Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 21 жовтня 2019 року ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору дарування від 20 червня 2008 року № 2826 та свідоцтва про право на спадщину за законом №7-381 від 22 квітня 2005 року належить 2/500 частин бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 15-17).

З копії технічного паспорту, виготовленого станом на 30 липня 2009 року на громадський будинок, а саме будиночок б/в «Кооператор», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що вказаний літній будинок літ «В-1» складається з коридору, кімнат, санвузла, веранди. Загальна площа 78,7 кв м, основних приміщень 40,8 кв м, допоміжна 37,9 кв м (а. с. 76-79).

Чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 нерухомого майна у власності не має (а. с. 18).

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради із заявою, у якій просила призначити щомісячну адресну допомогу переміщеним з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення для відшкодування витрат на проживання, в тому числі на сплату комунальних послуг на наступний шестимісячний термін. Повідомила про відсутність змін, які впливають на призначення адресної допомоги (а. с. 12).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради від 22 жовтня 2019 року відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 , оскільки грошова допомога не призначається, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (а. с. 11).

З акту проведення перевірки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради від 28 жовтня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 надала неповну та невірну інформацію про майновий стан, внаслідок чого їй надмірно виплачені кошти в сумі 22 608,00 грн протягом періоду з 27 серпня 2018 року по 26 серпня 2019 року (а. с. 8).

08 листопада 2019 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради повідомило ОСОБА_1 про припинення виплати соціальної допомоги з 27 серпня 2019 року та про її обов`язок повернути переплачену суму допомоги за період з 27 серпня 2018 року по 26 серпня 2019 року у розмірі 22 608,00 грн в строк до 29 грудня 2019 року (а. с. 7).

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Вказаний висновок щодо застосування норми права викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18), постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 712/10074/16-ц, провадження № 61-35938св18.

Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року,«Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року).

Згідно з частинами першою, третьою статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» встановлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505).

Пунктом 2 Порядку № 505 (у редакції, що діяла на час звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення допомоги) передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації, та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

За змістом пункту 5 Порядку № 505 для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу подання заяви та адреси, за якою подається заява, уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

У даній заяві уповноважений представник сім`ї зазначає, зокрема, наявність у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Пунктом 6 Порядку № 505 у редакції станом на час призначення грошової допомоги відповідачці вперше визначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Пунктом 6 Порядку № 505 у редакції станом на час припинення виплат відповідачці передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Пунктом 12 Порядку № 505 передбачено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються: уповноваженим представником сім`ї самостійно; за згодою уповноваженого представника сім`ї у повному обсязі за рахунок наступних виплат грошової допомоги; за рішенням уповноваженого органу за рахунок суми наступних виплат грошової допомоги в обсязі не менш як 20 відсотків щомісячної суми призначеної грошової допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку.

За змістом статей 379-382 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Підпунктом 14.1.129. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки.

Натомість, підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. До нежитлової нерухомості належать, зокрема, готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку.

Як вбачається з ДБН В.2.2-15-2005 житлове приміщення це опалюване приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку й інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання.

Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, який є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації, будівлі визначено як споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів. Будівлі класифікуються за функціональним призначенням.

Так, за кодом 12 класифікуються нежитлові будівлі, до яких, зокрема, належать готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати та подібні заклади з надання житла з рестораном або без нього (клас 1211 «Будівлі готельні») та туристичні бази, гірські притулки, дитячі та сімейні табори відпочинку, будинки відпочинку та інші будівлі для тимчасового проживання, не класифіковані раніше (клас 1212 Інші будівлі для тимчасового проживання).

Тобто бази відпочинку не належать до об`єктів житлової нерухомості, а класифікуються як нежитлові будівлі, призначені для тимчасового проживання.

Як вбачається з матеріалів справи 27 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на сплату комунальних послуг.

У заяві ОСОБА_1 , зокрема, вказала, що у будь-кого з членів її сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, немає.

ОСОБА_1 та її сім`ї у період з 27 серпня 2018 року по 26 серпня 2019 року виплачувалась грошова допомога як переміщеній особі.

У подальшому Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради виявлено, що їй на праві власності належить 2/500 частини бази відпочинку, у зв`язку з чим вирішено припинити виплату грошової допомоги.

Оскільки на думку позивача при зверненні до нього ОСОБА_1 вказала недостовірні дані, а саме, відсутність у неї або у будь-кого із членів її сім`ї у власності житлового приміщення, що фактично не відповідає дійсності, він просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь надмірно нараховані кошти в сумі 22 608,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 та члени її сім`ї не мають у власності житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, адже належні їй 2/500 частини бази відпочинку у смт Ялта не відносяться до житлової нерухомості.

Призначення та виплата щомісячної адресної допомоги здійснювались позивачем добровільно за відсутності рахункової помилки. Факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 коштів у розмірі 22 608,00 грн, які є соціальною допомогою, не встановлено, тому відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Доводи Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради щодо того, що на момент подачі заяви про призначення щомісячної адресної допомоги відповідачка свідомо приховала факт наявності у неї житлового приміщення, та наявність такого майна позбавляла її права на отримання соціальної допомоги, судова колегія відхиляє, враховуючи, що будиночок бази відпочинку не є житлом для постійного проживання, та не повідомлення про нього не свідчить про недобросовісність ОСОБА_1 при отриманні грошової допомоги.

Посилання апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради на відсутність доказів того, що вказане нерухоме майно є непридатним для проживання, є безпідставними, оскільки бази відпочинку в силу закону віднесені до нежитлового майна, та позивачем це не спростовано. З технічного паспорту на громадський будинок будиночок бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вбачається, що житлова площа у ньому не зазначена, тобто він не є житловим фондом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов та апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.