ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/570/20 Номер провадження 22-ц/814/371/21Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л. Є. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Статівки Олександра Євгеновича

на рішення Диканського районного суду Полтавської області, ухвалене 05 листопада 2020 року у складі судді Петренко Л.Є.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частину усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач з липня 2019 року не виконує свого обов`язку по утриманню доньки, хоча є працездатним та має матеріальну можливість надавати допомогу в утриманні дитини.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернено до негайного виконання.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 адвокат Статівка О.Є. та просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 28 листопада 2019 року було розірвано рішенням Диканського районного суду Полтавської області, яке набрало законної сили.

За час перебування сторін у шлюбі народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 її батьками є ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання його малолітньої доньки.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Місцевим судом враховано зазначені обставини та визначено розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до принципів розумності та справедливості.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , представник відповідача вказує, що ОСОБА_2 направив позивачеві заяву про зобов`язання сплачувати аліменти та виконує взяте на себе зобов`язання. Апелянт вважає, що цим самим сторони уклали договір про сплату аліментів, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Отже, зобов`язання щодо сплати аліментів, укладене одноособово відповідачем, не може вважатися домовленістю батьків або договором між ними про сплату аліментів, визначення їх розміру та порядку сплати, оскільки останній укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивач заперечує отримання від відповідача аліментів на утримання доньки з липня 2019 року.

У спростування таких заперечень апелянтом надано виписки з банківського рахунку (а.с. 104-107), які підтверджують, що ОСОБА_2 здійснював грошові перекази на користь ОСОБА_1 з квітня 2019 року у розмірі 200 PLN.

Проте, такі платежі не можуть бути розцінені як сплата аліментів, а лише як надання матеріальної допомоги своїй малолітній дочці, оскільки розмір та строки сплати аліментів визначаються рішенням суду (ст. 181 ч. 3 СК України) або договором (ст. 189 ч. 1 СК України).

Враховуючи, що відповідач одноособово визначив розмір та спосіб надання допомоги дочці, то такі дії не можуть вважатися належною сплатою аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам апелянтом не надано доказів відсутності у ОСОБА_2 матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі, що був визначений судом першої інстанції.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Ухвала місцевого суду про відкриття провадження у справі, разом із примірником позовної заяви із додатками була направлена на зареєстровану адресу проживання ОСОБА_2 (а.с. 41), проте повернулась без вручення у зв`язку із відсутністю адресата.

Таким чином, суд належним чином виконав вимоги закону щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та про зміст заявлених позовних вимог.

Апелянт підтвердив, що ОСОБА_2 тривалий час не проживає за місцем реєстрації, оскільки мешкає в Республіці Польща. Таким чином, місцевий суд обґрунтовано, керуючись положеннями ч. 10 ст. 187 ЦПК України, розмістив інформацію щодо судового розгляду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 13 серпня 2020 року визначено, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, ненаправлення відповідачеві судових повісток-повідомлень не може вважатися порушенням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Статівки Олександра Євгеновича залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Б. Бутенко

Г.Л. Карпушин