Провадження №22-ц/812/777/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2021 року м. Миколаїв

справа № 471/1625/15-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Братського районного суду Миколаївської області, постановлену 25 лютого 2021 року суддею Скарницькою І.Б., повний текст якої складений 01 березня 2021 року, про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами рішення Братського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги мотивули тим, що ОСОБА_5 була власником житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами, огорожами та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , а також власником земельної ділянки розміром 10,53 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. За життя належну їй земельну ділянку, що розташована на території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, площею 10,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вона заповіла ОСОБА_3 , а житловий будинок по АДРЕСА_1 - заповіла в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 раніше своєї матері ОСОБА_5 , а тому за правом представлення за нього успадковує ОСОБА_4 .

Посилаючись на неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через втрату правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачі просили визнати за ними право власності на це майно в порядку спадкування в судовому порядку.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової приватної власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 на 3/4 частки житлового будинку з усіма господарськими будівлями, спорудами, огорожами, розташованого по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_4 право спільної часткової приватної власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5 на 1/4 частки зазначеного житлового будинку. Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на земельну ділянку площею 10,53 га, що розташована на території Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом,

29 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Братського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року, посилаючись на те, що під час вирішення вказаної справи судом не була досліджена спадкова справа, заведена до майна померлої ОСОБА_5 , не з`ясовано коло спадкоємців, а тому не були враховані інтереси ще двох спадкоємців - його та ОСОБА_7 , а також невірно визначено частки в спадковому майні.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Братського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу, задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт зазначав, що суд першої інстанції не звернув увагу, що підстав звернення до суду з позовом у 2015 році у позивачів не було, оскільки відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину і суд не повинен перебирати на себе повноваження нотаріуса. Так суд мав з`ясувати в першу чергу чи є підстави для розгляду таких позовних вимог судом.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник позивачки ОСОБА_4 адвокат Козиревич О.С. вважала апеляцйну скаргу ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Багдасарян А.Ю. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило.

Перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 424 ЦПК України встановлено, що правом звернутися до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами наділені лише учасники справи

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони (позивач та відповідач), треті особи (ч.1 ст. 42 ЦПК).

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 не є учасником цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо неможливості звернення ним із заявою про перегляд рішення у цій справі за нововиявленими обставинами.

Отже, суд обґрунтовано відмовив в задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі наведено доводи, що ґрунтуються на неправильному розумінні апелянтом норм цивільного процесуального права, у зв`язку з чим вони є безпідставними.

Гарантії дотримання доступу до правосуддя особи, яка не брала участь у справі, але яка вважає, що судовим рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, забезпечені передбаченим ст.ст.352, 389 ЦПК України правом такої особи оскаржувати у апеляційному і касаційному порядку судові рішення, у яких така особа не брала участі, з відповідним клопотанням про поновлення процесуального строку на оскарження, і у разі доведення цих обставин визначені правові наслідки для апеляційного чи касаційного перегляду - це скасування судового рішення.

Отже, якщо ОСОБА_1 вважає, що рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року вирішено питання про його права і обов`язки, то він не позбавлений можливості у визначеному процесуальним законом порядку на апеляційне оскарження даного рішення.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови суду складено 08 червня 2021 року