Справа № 357/1518/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

при секретарі Севериненко Д. В.,

за участю:

представник позивача Телющенко П.П.,

представник відповідача Баляба О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) стягнути з ТОВ «Агромонтажбуд» на свою користь заборгованість з поворотної фінансової допомоги за договором № 3/5-16 від 08.08.2016 року у розмірі 350 000 грн. основного боргу, 3% річних в розмірі 36 447,95 грн., інфляційні втрати в розмірі 91 999,16 грн.; 2) стягнути судові витрати; 3) зазначити в рішенні про нарахування органом, який здійснює примусове виконання судового рішення 3% річних на суму заборгованості, яка стягнута судом за період з 28.01.2021 року до моменту виконання рішення за формулою: сума 3% річних = С*Д/365/100 (С - сума основного боргу, Д - кількість днів прострочення).

23.02.2021 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху. В ухвалі вказано, що для з`ясування предмету позову, змісту вимог, для вирішення питання про визначення способу захисту прав позивача та юрисдикції спору, необхідно надати позивачу строк для усунення недоліків позову.

15.03.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження.

26.04.2021 року ТОВ «Агромонтажбуд» направив до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву про закриття провадження у справі, яку мотивував тим, що ОСОБА_1 при укладенні договору № 3/5-16 про надання поворотної фінансової допомоги від 08.08.2016 року був засновником ТОВ «Агромонтажбуд» та надав заснованому ним товариству фінансову допомогу для ведення господарської діяльності. Тобто, за своєю правовою природою вказаний договір є договором фінансування діяльності відповідача з боку позивача як засновника підприємства, а тому даний спір відноситься до юрисдикції господарського суду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Телющенко П.П., надав письмове заперечення на клопотання щодо закриття провадження по справі, вказав, що спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши думку представників сторін, суд виходить з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно положень п. 3, 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Судом встановлено, що 08.08.2016 року між ОСОБА_1 , іменованим «Сторона 1» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» в особі директора Ярмоленка Віктора Володимировича, іменованим «Сторона 2» укладено договір № 3/5-16 про надання поворотної фінансової допомоги від засновника.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, Сторона 1 зобов`язується надати Стороні 2 фінансову допомогу на поворотній основі грошовими коштами в сумі 500 000 грн., а Сторона 2 зобов`язується використати її для ведення господарської діяльності та повернути фінансову допомогу у визначений договором строк.

Згідно з пунктом 6.4 вказаного договору сторони домовились, що всі спори між сторонами при недосягненні згоди шляхом переговорів передаються на вирішення до господарського суду України.

Відповідно до пункту 4.1 Статуту ТОВ «Агромонтажбуд» в редакції за 2015 рік, затвердженого Зборами учасників товариства (протокол № 3 від 22.07.2015 року), учасниками товариства на день затвердження його Статуту, були ОСОБА_1 - позивач у даній справі та ОСОБА_2 , який є директором ТОВ «Агромонтажбуд» - відповідач у даній справі.

Визначаючи юрисдикцію спору, слід також мати на увазі, що правовідносини між учасниками господарського товариства, крім ЦК України та ГК України, врегульовано також Законом України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII «Про господарські товариства» та Законом України від 06 лютого 2018 року № 2275-VIII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальність», які серед іншого впорядковують також правовідносини між учасниками товариства щодо майна товариства і, зокрема, формування статутного капіталу та розподілення майна товариства при виході учасника з господарського товариства.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду по справі № 591/5242/18, постанова від 27.04.2021 року.

При цьому, на думку Великої Палати Верховного Суду, правовий статус учасника, який вийшов з товариства, як фізичної особи без реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, не змінює правову природу його правовідносин з господарським товариством з приводу майна, внесеного таким учасником як вклад.

З огляду на зазначене, враховуючи суб`єктний склад сторін та виходячи із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернувся позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, суд дійшов висновку, що вказаний у справі спір є по своїй суті спором, що виник із корпоративних відносин між юридичною особою та її учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, пов`язаний із діяльністю такої юридичної особи.

За таких обставин суд вважає, що вказаний спір відноситься до юрисдикції господарського суду та необхідність закриття провадження у справі.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України).

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись статтями 255, 256, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» про закриття провадження задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агромонтажбуд» про стягнення боргу - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи має відбуватися в порядку господарського судочинства і відноситься до юрисдикції Господарського суду Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08.06.2021 року.

СуддяА. Ю. Цуранов