Справа №463/756/20
Провадження №4-с/463/9/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Личаківський відділ державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою про визнання неправомірною відмови Личаківського ВДВС м. Львів ЗМУМЮ (м. Львів), оформленої листом від 17.01.2020 № 103 та зобов`язати останнього зняти арешт та інші обтяження в межах виконавчого провадження № 32582103.

В обґрунтування скарги покликається на те, що на примусовому виконанні в Личаківському ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, правонаступником якого є Личаківський ВДВС м. Львів ЗМУМЮ (м. Львів) перебував виконавчий лист, виданий Личаківським районним судом м. Львова у цивільній справі № 2-2443 про стягнення з неї боргу за борговою розпискою від 11.04.2020 в розмірі 238200 грн., що еквівалентно 30 000 доларів США та судових витрат в розмірі 171 грн. Вказаний борг сплатила в повному обсязі, а стягувач відповідно повернув їй оригінал боргової розписки. Як наслідок, 15.01.2020 звернулась до Личаківського ВДВС м. Львів ЗМУМЮ (м. Львів) з заявою про скасування арештів та обтяжень, накладених в межах виконавчого провадження. Листом від 17.01.2020 № 103 їй відмовлено у задоволенні такої заяви. З підстав, наведених вище таку відмову вважає неправомірною та з цих підстав звернулась до суду з даною скаргою.

В судове засідання скаржник та заінтересовані особи не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Скаржник подала заяву про розгляд скарги у її відсутності. Заінтересовані особи причин неявки не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на зазначене, суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що 04.08.2011 Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу по борговій розписці від 11.02.2010 в розмірі 238 200 грн., що еквівалентно 30 000 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.03.2011 та судові витрати у розмірі 171 грн., а всього 238 371 грн. (ВП 32582103).

Вказаний виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Личаківському ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, правонаступником якого є Личаківський ВДВС м. Львів ЗМУМЮ (м. Львів).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 545 ЦК Україниякщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Скаржником до скарги долучено копію розписки від 11.04.2010, на підставі якої виникло зобов`язання. Суд оглянув оригінал цієї розписки, а відтак, в силу вимог ч. 3 ст. 545 ЦК України вказане є належним підтвердженням виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання та як наслідок, рішення суду.

В будь-якому випадку суду не надано доказів про протилежне, при тому що сторона стягувача достовірно знала про розгляд судом цієї справи, заявляючи в ній клопотання про відкладення.

Відповідно до змісту відповіді Личаківського ВДВС м. Львів ЗМУМЮ (м. Львів) № 103 від 17.01.2020 (а.с.4), 04.04.2013 у виконавчому провадженні ВП 32582103 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, оскільки 03.04.2013 на адресу Личаківського ВДВС Львівського МУЮ надійшла заява ОСОБА_4 . Про повернення виконавчого документу.

При цьому, згідно іншої відповіді Личаківського ВДВС м. Львів ЗМУМЮ (м. Львів) від 31.12.2020 В-3/ВП32582103, у відділі станом на 31.12.2020 відсутні відкриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 . Ініційовані раніше виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 216,37 грн. та 23837 грн. виконавчого збору завершені у зв`язку з сплатою таких коштів в повному обсязі.

Незважаючи на те, що зобов`язання по сплаті боргу, а отже, і рішення суду фактично виконане, органи ДВС відмовились зняти арешт з майна боржника, який був накладений у виконавчому провадженні, ініційованого з примусового виконання цього ж зобов`язання.

З аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У справі яка розглядається судом встановлено, що зобов`язання зі сплати боргу за борговою розпискою від 11.04.2010 припинене у зв`язку з його фактичним виконанням, а також відносно боржника відсутні будь-які інші не завершені виконавчі провадження, внаслідок чого потреба у арешті майна відпала.

Оскільки в добровільному порядку орган ДВС відмовляється зняти арешт та інші обтяження, накладені в межах виконавчого провадження № 32582103, скаргу слід визнати обґрунтованою і у відповідності до вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України, зобов`язати Личаківський ВДВС м. Львів ЗМУМЮ (м. Львів), зняти арешт та інші обтяження, накладені в межах виконавчого провадження № 32582103.

Крім того, відповідно до ст. 453 ЦПК України, слід роз`яснити державному виконавцю, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 260, 447, 450, 451, 453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), оформлену листом від 17.01.2020 № 103.

Зобов`язати Личаківський відділ державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт та інші обтяження в межах виконавчого провадження № 32582103.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.