Провадження № 2-з/752/550/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення доказів до подання позовної заяви та направлення міжнародного судового доручення, суд

ВСТАНОВИВ:

В червні заявниця звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подачі позову та направлення міжнародного судового доручення і просить:

- розглянути заяву без виклику сторін та інших учасників справи та постановити ухвалу про забезпечення доказів;

- витребувати у приватного нотаріуса Московської міської нотаріальної палати Російської Федерації - Щоткіна Євгенія Вікторовича (ліцензія № 77000125 від 01.10.2001 р. наказ № 624 від 03.10.2012 р., адреса робочого місця АДРЕСА_1 ) завірені копії матеріалів спадкової справи № 106/2020 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 ;

- направити через Центральне Міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01001, м. Київ, провулок Музейний, 2-Д) міжнародне судове доручення про надання правової допомоги до компетентного суду Російської Федерації - з метою витребування у приватного нотаріуса Московської міської нотаріальної палати Російської Федерації - Щоткіна Євгенія Вікторовича (ліцензія № 77000125 від 01.10.2001 р. наказ № 624 від 03.10.2012 р., адреса робочого місця АДРЕСА_1 ) завірені копії матеріалів спадкової справи № 106/2020 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 .

В заяві посилається, що 07.03.2017 р. між нею та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, за умовами якого відчужувач передає у власність набувача квартиру, а набувач взамін цього зобов`язується забезпечувати відчужувача довічним утриманням.

Однак, заявник не отримувала коштів на своє утримання від ОСОБА_2 та у жовтні 2020 року в телефонній розмові дізналася, що останній помер.

Посилається на неможливість самостійного отримання доказів згідно з нормами чинного законодавства України та Російської Федерації.

В зв`язку з викладеним просить заяву задовольнити.

Заявник та його представник до суду не з`явилися, з заяви вбачається, що останні просили розглядати заяву за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши подану заяву та письмові докази надані в її обґрунтування, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Положеннями ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Згідно зі ст. 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Зі змісту вказаних статей вбачається, що у вказаній заяві, мають бути зазначені: обставини, що можуть бути підтверджені доказами, які необхідно забезпечити. Ці обставини повинні належати до предмета доказування у справі; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим; справа для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Крім того, у заяві потрібно обґрунтувати, що особа вчинила всі можливі заходи для отримання необхідних відомостей, однак через обставини, які не залежать від волевиявлення особи чи перебувають поза межами її контролю чи правомірного впливу, отримати запитувані відомості не виявилось можливим та при цьому існує загроза, що в подальшому останні можуть бути втраченими.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів заявник не обґрунтувала, що витребування необхідних доказів може стати неможливим або ускладненим під час судового розгляду. Тобто, заявниками не надано жодних доказів, що даний доказ може бути втраченим або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Крім того, заявником не обгрунтовані обставини для доказування яких необхідно забезпечити докази.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України передбачено, що звернення суду України із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

З наведених норм вбачається, що законодавець пов`язує звернення суду України із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави саме в процесі розгляду справи.

З вказаного можна зробити висновок, що міжнародне судове доручення може бути здійснено судом лише під час розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Виходячи з цього, нормами цивільно-процесуального законодавства не передбачено розгляд заяви про забезпечення доказів з вимогою про направлення міжнародного судового доручення.

Порядок забезпечення доказів, відповідно до положень ст.116 ЦПК України передбачений, у тому випадку, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів згодом стане неможливим чи утрудненим.

Заявником не обґрунтовано, що матеріали спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , можуть бути втрачені або їх витребування під час розгляду справи в прядку ст. 498 ЦПК України буде неможливим.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви та направлення міжнародного судового доручення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 116-118, 260, 261, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: К.В.Машкевич