Справа № 458/758/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О. І.

секретаря судового засідання Сисан С.І.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Буняк Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільної справи за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житло за набувальною давністю,

встановив:

24.09.2019 позивач ОСОБА_1 подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житло за набувальною давністю.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами.

Позивач проживає в АДРЕСА_1 у житловому будинку, який належав її матері ОСОБА_4 і який її мати придбала 11.10.2001 на підставі договору купівлі-продажу. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_4 померла. На день смерті мати проживала в АДРЕСА_2 . Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому вона проживає з сім`єю безперервно, відкрито, добросовісно сплачує всі комунальні платежі за електроенергію та інші витрати для забезпечення нормального існування та схоронності будинку. Вважає, що набула право власності на це майно за набувальною давністю.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І.

Ухвалою суду від 26.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 13.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просила її задовольнити. Пояснила суду, що її мати придбала спірний будинок і за життя казала, що придбала його для неї, тобто для позивачки. Як до смерті так і після смерті матері вона продовжувала проживати у цьому будинку зі сім`єю, утримує його. Окрім цього будинку матері належав також будинок в АДРЕСА_2 , де вона проживала. Цей будинок перейшов у власність відповідачів, як спадкоємців за правом представлення. Вона також зверталась до нотаріуса у 2018 році з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а саме спірного житлового будинку. Однак, нотаріус їй відмовив у прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як вона пропустила шестимісячний строк для подання відповідної заяви, і їй було роз`яснено право звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Однак, до суду з заявою щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини вона не зверталась. Натомість, вважає, що набула права на будинок за набувальною давністю, оскільки давно в ньому проживає, всі про це знають і мати за життя їй казала, що це її будинок. Тому, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, вказав, що позивач дійсно більше десяти років безперервно користується будинком, проживає в ньому відкрито, ніхто претензій до неї не має. Просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 з`явився в судове засідання 25.11.2020, в подальшому в судові засідання не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не подав.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не подав.

Підстав для заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд не встановив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турківського районного управління юстиції у Львівській області (арк. справи №.5).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15.08.1968, її матір`ю є ОСОБА_4 (а.с. 113).

В свою чергу, ОСОБА_4 є бабою відповідачів у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджуєтья свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 05.07.1986 (а.с. 92), свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 05.08.1992 (а.с. 100), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 21.04.2015 (№0) (а.с. 88), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21.04.2015 (№витягу 7) (а.с. 89).

З матеріалів спадкової справи 39/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4 суд встановив, що 23.04.2015 ОСОБА_2 , а 09.06.2015 ОСОБА_6 звернулись до приватного нотаріуса Турківського районного нотаріального округу Львівської області Федаша М.М. з заявами про прийняття спадщини після смерті їх баби ОСОБА_4 за правом представлення. Зазначили, що іншим спадкоємцем першої черги є ОСОБА_7

09.06.2015 ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 15.10.2015 звернулись до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Вказали, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 входить: житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 99, 102).

Відповідач ОСОБА_3 вважається такими, що спадщину після смерті баби ОСОБА_4 прийняв, оскільки на день її смерті був зареєстровані та проживав разом з нею, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області від 23.04.2015 за №965 (а.с. 91). ОСОБА_2 у свою чергу у визначений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

15.10.2015 ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_4 . Однак постановою приватного нотаріуса Турківського районного нотаріального округу Львівської області - Федаша М.М. від 15.10.2015 за №199/02-31, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_4 на 1/2 житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 та на 1/2 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , оскільки не представлено правовстановлюючі документи на нерухоме майно (а.с. 110).

13.11.2018 до приватного нотаріуса Турківського районного нотаріального округу Львівської області Федаша М.М. також звернулась позивач ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4 . Склад спадкового майна - житловий будинок по АДРЕСА_1 . Вказала, що іншими спадкоємцями за правом представлення є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Як видно з постанови приватного нотаріуса №429/01-16/ від 13.12.2018 ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після смерті мами ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі п.3 ст.1272 ЦК України рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду з позовом про надання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері (а.с. 7).

З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №458/749/16-ц суд встановив, що рішенням Турківського районного суду Львівської області від 02.09.2016 за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, сараю, гаражу, навісу, вбиральні, огорожі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , як спадок після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Турка Львівської області.

З відповіді приватного нотаріуса Турківського районного нотаріального округу Львівської області Федаша М.М. від 19.04.2021 №68/01-16 видно, що свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з належними йому господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом не видавалось. Копія спадкової справи 39/2015 до майна ОСОБА_4 , що надана суду є актуальна.

Згідно з договором купівлі-продажу від 11.10.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 1534, ОСОБА_4 придбала в ОСОБА_8 житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 протягом останніх 20 (двадцяти) років проживає в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , користується земельною ділянкою в розмірі 0,07 га та веде підсобне господарство, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 04.03.2021 (а.с. 143).

Позивач вважає, що набула права власності на спірний будинок за набувальною давністю, а тому для визнання такого права звернулась до суду.

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Главою 24 Набуття права власності Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Вирішуючи спір, суд виходить з наступних норм закону та мотивів відповідно до встановлених спірних правовідносин.

Так, відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ч. 1 та 4 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

У постанові від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, визначив, що аналіз указаної норми (ст. 344 ЦК України) дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Отже, позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Також, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17, за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, та що підтверджено письмовими доказами у справі, житловий будинок по АДРЕСА_1 належав її матері ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу від 11.10.2001.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов, зокрема, і спірний житловий будинок, що по АДРЕСА_1 .

Позивач, як спадкоємець першої черги зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, проте нотаріус їй відмовив та рекомендував звернутись до суду із позовною заявою про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Як пояснила позивач у судовому засіданні, з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері вона не зверталась. Натомість обрала як спосіб захисту її порушених прав та інтересів звернення до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю.

У свою чергу, у ході судового розгляду справи суд встановив, що відповідачі звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за законом за правом представлення після смерті їх баби ОСОБА_4 . При цьому, до складу спадщини увійшов і спірний житловий будинок.

На час розгляду цієї справи, свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з належними йому господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом не видавалось. Копія спадкової справи 39/2015 до майна ОСОБА_4 , як зазначив приватний нотаріус у відповіді від 19.04.2021 №68/01-16, є актуальна.

Відтак, на підставі належних, допустимих та достатніх доказів, які перевірені та оцінені судом, як кожен окремо так і всі у свої сукупності та взаємозв`язку, суд встановив, що за конкретних обставин справи між сторонами існують спадкові правовідносини на спірний житловий будинок.

За таких обставин, з боку позивача відсутня добросовісність заволодіння майном, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, адже в момент заволодіння спірним житловим будинком позивач беззаперечно знала про правомірність заволодіння цим майном, так як вона є спадкоємицею своєї матері.

Окрім цього, позивач зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, що за конкретних обставин у цій справі відповідало вимогам закону. Також, позивач, як володілець майна, була обізнана з тим, що на це майно претендують інші особи, а саме відповідачі, які також оформляли свої спадкові права на спірний житловий будинок.

Враховуючи все викладене, суд дійшов висновку, що позивач не може бути добросовісним набувачем, оскільки була інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння таким майном, а саме спадкування.

Відтак, беручи до уваги те, що за конкретних обставин справи мають місце правовідносини з приводу спадкування спірного майна, тобто позивач заволоділа майном на підставі певного юридичного титулу, заволоділа не чужим майном, володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником будинку, що виключає застосування набувальної давності, тому до цих правовідносин не можуть бути застосовані положення ст. 344 ЦК України. А отже, правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 за набувальною давністю на житловий будинок в АДРЕСА_1 відсутні, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житло за набувальною давністю - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Повне рішення суду складено та підписано 07.06.2021.

Суддя О.І. Кшик