Справа №2-5352/11
Провадження №6/463/8/21
У Х В А Л А

судового засідання

01 лютого 2021 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в:

23 листопада 2020 року заявник звернувся до суду з заявою про заміну стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у справі №2-5352/11, видачу дублікатів виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржника та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Подану заяву мотивує тим, що 30 листопада 2011 року Личаківський районний суд м. Львова ухвалив рішення у справі №2-5352/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1003/06-Ф від 24 жовтня 2006 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра». На підставі виданого на виконання вищезазначеного рішення суду виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника в Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) завершено виконавче провадження №33673742. 4 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_А_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №1003/06-Ф від 24 жовтня 2006 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». 20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А 102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Щодо видачі дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого до виконання зазначає, що на виконання рішення суду по справі №2-5352/11 від 30 листопада 2011 року Личаківський районний суд м. Львова видав банку виконавчі листи. Згідно з інформацією з інформаційної довідки щодо виконавчого провадження, виконавче провадження №33673742 з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника було завершено в Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо Боржника на примусовому виконанні не перебуває. Згідно акту ПАТ КБ «Надра» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів втрачені, що підтверджується відповідним записом у зазначеному акті. 4 червня 2015 року за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра», якою фактично було припинено нормальну діяльність банку, а тому такий через обставини, що не залежали від нього, втратив можливість реалізації своїх прав щодо стягнення заборгованості боржників за кредитними договорами у примусовому порядку. Зазначає, що саме процедурою ліквідації банку, якою припинено основну діяльність банку, змінено весь склад керівництва, закрито територіальні відділення банку та звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, обумовлено втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.

Заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 15 грудня 2020 року, системою автоматизованого документообігу дану заяву було передано для розгляду головуючому судді Стрепку Н.Л., заяву було призначено до розгляду на 28 грудня 2020 року.

В судовому засіданні 28 грудня 2020 року розгляд заяви було відкладено на 1 лютого 2021 року у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача та первісного стягувача про дату, час та місце розгляду такої.

В судове засідання 1 лютого 2021 року представник заявника не з`явився, в заяві заявник просив розгляд такої здійснювати без участі представника заявника в судовому засіданні.

Інші учасники процесу, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності учасників процесу, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 433, ч. 3 ст. 442 та п. 17.4) Перехідних положень ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення таких до виконання.

Оглянувши матеріали заяви та цивільної справи, приходжу до наступного.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2011 року у цивільній справі №2-5352/11 частково задоволено позов ПАТ «КБ «Надра» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1003/06-Ф від 24 жовтня 2006 року, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» 5213 (п`ять тисяч двісті тринадцять) доларів США 61 цент США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 41558 (сорок одну тисячу п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 20 копійок, а також понесені судові витрати в розмірі 535 (п`ятсот тридцять п`ять) гривень 58 копійок.

В судовому засіданні встановлено, 4 серпня 2020 року на підставі Договору про відступлення прав вимоги №GL48N718070_А_3 право вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №1003/06-Ф від 24 жовтня 2006 року перейшло від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а 20 серпня 2020 року на підставі Договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А 102 перейшло від останнього до ТОВ «Фінанс Проперті Групп». 26 серпня 2020 року на підставі Договору про відступлення прав вимоги право вимоги до боржника за вказаними зобов`язаннями перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст.ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України можна зробити висновок про те, що заміна кредитора в зобов`язанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора.

Оскільки процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією, то п. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20 листопада 2013 року, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Верховний Суд України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13 зазначає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявник набув прав кредитора до боржника, а відтак його вимога про заміну сторони виконавчого провадження є підставною та підлягає до задоволення

Що стосується вимог заявника про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, суд може видати дублікат виконавчого листа, якщо стягувач звернувся з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин і характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З наданого заявником витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що в провадженні Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження №33673742 з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова у справі №2-5352, дане виконавче провадження відкрито 1 серпня 2012 року та 29 травня 2014 року завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

На підтвердження викладених у заяві обставин відсутності виконавчого листа заявником надано акт про втрату виконавчих листів від 4 серпня 2020 року, складений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

При цьому п. 1 ч. 4 даної статті визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відповідно до ч. 5 такої у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Встановивши строк пред`явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За змістом зазначених статей закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у своїй заяві як на поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання посилається на перебування первісного стягувача - ПАТ «КБ «Надра» у процедурі ліквідації з 4 червня 2015 року. Суд з доводами заявника не погоджується, оскільки відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчий документ було повернуто стягувачу ще 29 травня 2014 року, тобто більше ніж за рік до початку процедури ліквідації. Інших доводів і доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій (пред`явлення виконавчих листів до виконання) у визначений законом строк, заявником не надано, як і не вказано і те, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Окрім того, всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України заявником при зверненні до суду із даною заявою не надано жодних належних та допустимих доказів звернення до відділу ДВС щодо місця перебування даного виконавчого листа як стягувачем, так і його правонаступником заявником у даній справ, відтак впродовж тривалого часу стягувач байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов`язків, як сторони виконавчого провадження, у період строку, протягом якого державна виконавча служба повинна була виконати судове рішення, ними не вчинено жодних дій щодо розшуку виконавчого листа, не вчинено таких і заявником після переходу до нього права вимоги до боржника за даним зобов`язанням.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред?явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено належними та допустимими доказами поважність причин пропущеного ним строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, тому відсутні підстави для його поновлення та, відповідно, відсутні підстави для видачі його дублікату.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 260-261, 353, 433, 442, п. 17.4 Розділу ХІІ (Перехідні положення) ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - задовольнити частково.

Замінити сторону стягувача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у виконавчому провадженні по справі №2-5352/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», місцезнаходження: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19, офіс 115, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40340222.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20025456.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: Стрепко Н.Л.