Справа № 210/3558/20
Провадження № 2/211/876/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 червня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Чернушкіній Г.В.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року позивач АТ «Перший Український міжнародний банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість у сумі 45638,82 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.11.2014 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» на підставі кредитного договору № 9749 було видано кредит ОСОБА_1 в сумі 23400,00 грн.. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «ПУМБ», внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», була передана заборгованість за кредитним договором відповідача. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк та має прострочену заборгованість, яка станом на 28.05.2020 року становить 45638,82 гривні, що складається з: 21731,69 грн. заборгованість за кредитом, 23907,13 грн. заборгованість за відсотками.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.01.2021 року відповідач ОСОБА_1 до суду надала відзив, згідно якого просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що факт підписання нею Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування не підтверджує факт укладення кредитного договору між банком, отримання нею будь-яких кредитних коштів від банку, користування такими коштами, та, відповідно, наявності боргу. Єдина сума, зазначена у Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування 6 593 як «ліміт овердрафту». Натомість, у позовній заяві заборгованість за кредитом складає 21731,69 грн., заборгованість за процентами 23907,13 грн., а разом - 45638,82 грн. Отже, сума заборгованості, яку позивач вказує до стягнення не відповідає сумі, що зазначена у Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування. На підтвердження суми позову представник позивача до позовної заяви додала складену нею виписку з рахунка відповідача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №9749 від 13.11.2014. У цій виписці зазначено, що станом на 28.05.2020 р. (включно), заборгованість перед банком складає 45638,82 грн., в тому числі: 19228,75 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 23134,36 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 2502,94 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 772,77 грн. - строкова заборгованість за процентами. Однак, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір до суду не надані. Виписка, що додана до позовної заяви, підписана представником позивача адвокатом Фацул М. В., яка на підставі довіреності має право підписувати розрахунки заборгованості за кредитним договором. Повноважень представника щодо складання та підписання виписок з рахунка цією довіреністю не передбачено. Надана представником позивача Виписка з рахунка, сама по собі не може бути належним та допустимим доказом наявності та розміру заборгованості, оскільки нічим не підтверджуються, а правильність вказаних у ній розмірів заборгованості неможливо перевірити. Банком представлені виписки за кредитом за формою № 281, в яких відображено сальдо саме за сумою овердрафту за період з 13 листопада 2014 року по 03 жовтня 2016 року, однак вони не містять жодних відомостей про період нарахування відсотків, суму, на яку нараховані відсотки, розмір їх нарахування (0,0001 % при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-розважальній мережі за рахунок коштів овердрафту, 46 % річних при здійсненні інших дебетових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів овердрафту), їх добровільне погашення відповідачем чи за рахунок оборотних коштів овердрафту, що позбавляє можливості перевірити дотримання в цій частині банком вимог ст. 536 ЦК України та відповідно строків їх обрахування (у межах строку дії кредитного договору чи поза межами строків його дії). У своєму позові банк вказує, що розмір відсотків станом на 28 травня 2020 року складає 23907,13 грн., однак позивачем не представлено доказів, які б свідчили про розрахунок цих відсотків (період нарахування, на яку суму вони нараховані, у якому процентному співвідношенні, чи не перейшов розмір процентів до оборотного сальдо та чи не відображено у цьому випадку банком їх у дебетній заборгованості тощо).

10.03.2021 року відповідач ОСОБА_1 до суду надала письмові пояснення та просила застосувати строк позовної давності.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача ОСОБА_2 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог заперечує в поновному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, доводи, викладені в заяві про перегляд заочного рішення та відзиві на позовну заяву, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 13.11.2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідач отримала кредит, строком на 36 місяців ( а.с. 6).

Згідно пропозиції укласти договір (оферта) від 13.11.2014 року ОСОБА_1 подала пропозицію ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ПрАТ «УАСК «АСК-ЖИТТЯ», від імені якого на підставі агентського договору діє банк, на умовах, зазначених в цій пропозиції, та у відповідності до чинних Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків Банку, які разом з Умовами є невід`ємною частиною цієї пропозиції, й чинних Правил добровільного страхування життя Страховика № б/н від 25.06.2014 року, укласти з нею договір про надання споживчого кредиту на умовах, викладених в частині 2 цієї пропозиції з метою рефінансування заборгованості шляхом її погашення кредитору в повному обсязі за рахунок коштів кредиту у сумах та за реквізитами, зазначеними у пунктах 2 цієї Пропозиції, сплати комісійної винагороди Банку за переказ коштів у розмірі, визначеному в п. 2.6. цієї Пропозиції, оплати ціни Договору страхування, що вказаний нижче, укласти з ним договір страхування на умовах, зазначених у ч. 3 цієї Пропозиції ( а.с. 7).

Судом встановлено, що сторонами було погоджено всі істотні умови договору та відповідач була ознайомлена з ними, про що свідчить її підпис на Пропозиції укласти договори (оферта) від 13.11.2014 року та на загальних умовах договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків.

Як вказує позивач та не спростовує у відзиві на позовну заяву представник відповідача, позицію якого підтримав у своїй заяві сам відповідач, останній деякий час сплачував кредитні кошти, проте в повному обсязі зобов`язань з повернення кредиту не виконав, а тому утворилась заборгованість.

В обґрунтування позову позивач посилався, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, тому станом на 28.05.2020 року утворилась заборгованість, яка становить 45638,82 грн., з яких: заборгованість за кредитом -21731,69 грн.; заборгованість за процентами 23907,13 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором, позивачем надано копію паспорта відповідача, копію її анкети від 13.11.2014 року, копію пропозиції укласти договори (оферта) від 13.11.2014 року, копію Загальних умов договорів, відкриття та ведення рахунків, письмову вимогу (повідомлення) про погашення заборгованості за кредитним договором з копією списку поштових відправлень рекомендованих листів, довідку про стан заборгованості за кредитним договором станом, виписку з рахунку, копію витягу з ЄДРПОУ позивача та копію зі статуту позивача (витяг).

Згідно п. 3.5. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, надання кредиту здійснюється не пізніше 3 робочих днів з дати акцепту Пропозиції Банком. Датою надання кредиту є дата списання коштів у розмірі суми кредиту з відповідного позичкового рахунку, відкритого позичальнику у Банку, та її перерахування (ініціація переказу) у відповідних частинах на відповідні рахунки.

Так, випискою по особовому рахунку підтверджується надання 17.11.2014 року відповідачу кредитних коштів у передбаченому договором розмірі 4500,00 грн. (а.с.19)

Відповідач зобов`язався щомісячно погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на рахунок Банку або поточний рахунок позичальника, відкритий для зарахування коштів спрямованих на погашення заборгованості, вказаний у графіку платежів. (п. 5.1. та п. 6.1. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків) (а.с.8-9)

Згідно виписки по особовому рахунку відповідача за період з 17.11.2014 року по 03.10.2016 року, остання здійснювала щомісячні платежі з порушенням умов договору щодо їх погашення щомісячними платежами протягом 36 місяців, проте не виплатила суму кредиту, у зв`язку з чим станом на 28.05.2020 року прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 21731,69 грн. ( а.с. 19-33).

Відповідач просила застосувати строк позовної давності, пославшись на те, що кредитний договір між відповідачем і ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» було укладено 13.11.2014 року. Таким чином, строк позовної давності сплив 14.11.2017 року, а позивач звернувся до суду 29.05.2020 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.

Таким чином, заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року № 6-2667цс16.

Щодо моменту припинення виконання позичальником зобов`язань за кредитом, як початковий момент перебігу позовної давності у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

При цьому право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року).

Кінцевим строком повернення кредиту за договором від 13.11.2014 року, й платежів до них, сторонами визначено 13.11.2017 року включно. Позивач звернуся в суд з позовом в червні 2020 року, а тому станом на дату звернення із позовом до суду строк позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту в цілому не сплив.

А тому клопотання про застосування позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, врахувавши мету правочину, відносин між сторонами, їх поведінку та обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, суд встановив на підставі доказів, яким було дано належну оцінку, факт наявності між сторонами кредитних правовідносин.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а тому позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 21731,69 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 23907,13 грн., то суд зазначає наступне.

Договором визначено розмір процентної ставки у розмірі 46% річних. (а.с.7)

Згідно п. 4.1. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти, розраховані, виходячи з процентної ставки вказаної у пропозиції, від неповерненої суми кредиту.

Розрахунок процентів за кредитом здійснюється щоденно за фактичний строк користування Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. (п. 4.3. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків)

З урахуванням заявленої вимоги про застосування строків позовної давності, строк сплати процентів обмежується трирічним строком до звернення в суд з вимогою та становить з 13 листопада 2014 року по 13 листопада 2017 року.

Проте, суд враховує висновки, зроблені у пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Крім того, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, за договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня строку дії договору (ст. 261 ЦК України).

Оскільки строк кредитування було встановлено по 13.11.2017 року, тому проценти мають розраховуватись від простроченої суми зобов`язання 21731,69 грн., з урахуванням строку дії договору, тобто за період з 13 листопада 2014 року по 14 листопада 2017 року, з розрахунку 46,0 % річних, тому строк позовної давності щодо нарахування відсотків не пропущений.

Отже, відсотки за користування кредитом, будуть становити 23907,13 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача в користь позивача.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача стосовно рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодних доказів в підтвердження зазначеного представником відповідача не було надано суду, як і не надано доказів спростовуючих необізнаність відповідача про існування заборгованості перед банком відповідача.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 45638,82 грн.

Оскільки сторонами було належним чином укладено кредитний договір, який відповідачем підписаний, а отже останній ознайомлений з його істотними умовами, проте які не виконані в повному обсязі та у встановлений договором строк, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 45638,82 грн. (заборгованість за кредитом у розмірі 21731,69 грн. + заборгованість за простроченими відсотками 23907,13 грн.).

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що надані АТ «ПУМБ» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідачка , відповідно до виписки за картковим рахунком, користувалася кредитними коштами, наданими їй АТ «ПУМБ» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальницею кредитних коштів, які не повернуто, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2102,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням зазначеного вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в заявленому розмірі.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 79-82,141, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», (, місцезнаходження за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) суму заборгованості за договором від 13.11.2014 р., що виникла станом на 28.05.2020 р., в сумі 45638 (сорок п`ять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 82 коп., з яких: 21731 ( двадцять одна тисяча сімсот тридцять одна) гривні 69 коп. - заборгованість за кредитом, 23907 ( двадцять три тисячі дев`ятсот сім) гривень 13 коп. - заборгованість по процентам, а також судовий збір у розмірі 2102 ( дві тисячі сто дві ) гривні 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 01 червня 2021 року.

Суддя: В. А. Папарига