Справа № 404/1078/20
Номер провадження 2/404/293/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Пилипенко Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Головного управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22б), Головного управління Державної казначейської служби в Кіровоградській області (місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, проспект Винниченка, будинок № 1а, ), про стягнення моральної та матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 лютому 2020 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів на його користь 1380,00 (670,00+710,00) грн. матеріальної шкоди і 30000,00 грн. моральної шкоди.Позов мотивований тим, що 17 липня 2017 інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому молодшим лейтенантом поліції Петренком Олегом Васильовичем, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 805235, відповідно до якої позивача було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністратвине правопорушення, яке він не вчиняв та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. 25.07.2017 року позивач оскаржив вказану постанову та 27.07.2017 року Ленінським районним судом міста Кіровограда було винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі № 405/3874/17. Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 18.10.2017 року, його позов до Інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у місті Кропивницький молодшого лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено, визнано дії інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у місті Кропивницькому молодшого лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 805235 від 17.07.2017 інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції міста Кропивницький Департаменту патрульної поліції Національної поліції України молодшого лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі закрито. Підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є те, що в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази порушення позивачем Правил дорожнього руху. Постанова Ленінського районного суду міста Кіровограда від 18.10.2017 набрала законної сили 10.11.2017 року, але відповідач подав до органів державної виконавчої служби на виконання скасовану судом постанову для стягнення штрафу в подвійному розмірі. Державна виконавча служба зобов`язала Пенсійний фонд стягнути 670,00 грн. боргу з його пенсії інваліда 2 групи. Таким чином неправомірними діями йому нанесено матеріальну шкоду в розмірі 670,00 грн. У грудні 2017 року позивач звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовом до інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Кропивницькому лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича, яким просив стягнути із відповідача на свою користь 670,00 грн. матеріальної шкоди та 8000,00 грн. моральної шкоди. За клопотанням представника Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Управління залучено до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24.01.2019 року по справі № 404/7983/17 в задоволенні позовних вимог до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про стягнення з відповідача 670,00 грн. матеріальної шкоди, 8000,00 грн. моральної шкоди, судових витрат - відмовлено повністю. Рішення мотивоаване тим, що позовні вимоги заявлені про відшкодування шкоди, завданої інспектором патрульної поліції під час здійснення ним своїх повноважень, а Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, яке є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, в зв`язку з чим саме цей орган має бути залучений до участі у справі в якості відповідача. Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24.01.2019 року по справі № 404/7983/17 набрало законної сили 04.03.2019 року.

В червні поточного року замість 1904,79 грн. пенсії по інвалідності II групи позивач отримав 1539,50 грн. На електронний запит до Пенсійного Фонду України отримав лист № 272/ВП/Т-11 від 21.06.2019 року, в якому його повідомлено про стягнення з пенсії за виконавчим листом Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький від 03.05.2019 року ВП № 58794464 на користь Управління патрульної поліції міста Кропивницький штрафу у розмірі 519,00 грн., виконавчого збору 51,00 грн., витрат на проведення виконавчих дій 200,00 грн., а всього 761,00 грн. Крім того, 24.12.2018 року інспектор роти № 1 батальйону 3 Управління патрульної поліцї в Кіровоградській області капрал поліції Фомуляєв Антон Володимирович виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 805235, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, якого він не скоював, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. 28.12.2018 року позивач звернувся з адміністративним позовом про скасування протиправної постанови до Ленінського районного суду міста Кіровограда. 28.12.2018 року було винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі № 405/9178/18. Постанова ЕАВ № 814212 не набрала законної сили. Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14.03.2019 року, його позов до Інспектора про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено частково. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №814212 від 24.12.2018 року Інспектора про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо нього. Підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є те, що в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази порушення позивачем Правил дорожнього руху. Незважаючи на це рішення суду, відповідач подав до органів державної виконавчої служби на виконання скасовану судом постанову для стягнення штрафу в подвійному розмірі. Державна виконавча служба зобов`язала стягнути Пенсійний фонд 761,00 грн. боргу з його пенсії інваліда 2 групи. Таким чином неправомірними діями йому нанесено матеріальну шкоду в розмірі 761,00 грн. Протиправні дії відповідача щодо винесення постанов по правопорушеннях, які він не скоював, декілька разів вводили його в стан сильного психоемоційного стресу - при складанні постанов на неіснуючі правопорушення, з накладанням штрафу в розмірі 255,00 грн. і подвоєним штрафом у разі несплати штрафу на протязі 15 днів, оскарження постанов до суду і очікування результату розгляду скарги, примусове стягнення, вже після скасування судом постанов, з пенсії інваліда 2 групи 670,00 грн. і 710,00 грн. неіснуючого боргу. Позивач є інвалідам другої групи і за висновком МСЕК йому категорично протипоказані психоемоційні перевантаження. Такі перевантаження можуть значно вплинути на стан здоров`я та спричинити незворотні наслідки. Факт нанесення моральної шкоди за першим випадком встановлений рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24.01.2019 року, що набрало законної сили, відповідно до якого суд вважає обґрунтованими аргументи позивача відносно того, що внаслідок неправомірних дій представника поліції щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, останньому було завдано моральну шкоду, оскільки судом встановлено, що позивач повинен був вживати заходи щодо відновлення порушених прав у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності (а.с.1-3).

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 10-12).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20.02.2020 року позивачем на електронну адресу суду подано позовну заяву (вх. № 8995 від 04.03.2020 року). І в цій позовній заяві позовні вимоги викладені наступним чином: стягнути з державного бюджету на користь позивача 1380 (670+710) гривень матеріальної шкоди і 30000 гривень моральної шкоди. При цьому, відповідачами вказані Головне управління патрульної поліції в Кіровоградській області та Головне управління державної казначейської служби в Кіровоградській області.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10.03.2020 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 , до Головного управління патрульної поліції в Кіровоградській області, Головного управління державної казначейської служби в Кіровоградській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20.02.2020 року залишена без руху (а.с. 44-46).

Через канцелярію суду позивачем подана заява (вх. № 10825 від 18.03.2020 року), якоючастково усунуто недоліки позовної заяви, цією заявою позивач просив стягнути з державного бюджету на його користь 1380 (670+710) гривень матеріальної шкоди і 30000 гривень моральної шкоди (а.с.51-59).

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 404/1078/20, номер провадження 2/404/293/20в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (а.с. 80-82).

Представником Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції через канцелярію суду подано відзив (вх. № 15719 від 27.04.2020 року) на позовну заяву позивача. В якому сторона відповідача заперечує проти задоволення позову, у їх задовленні просить відмовити, вважає їх безпідставними, необґрунтованими. Зазначає, що виходячи із аналізу поданих позивачем документів, вбачається, що всупереч вимог законодавства ним не надано жодних доказів, які б свідчили про факт неправомірних дій відповідача у частині про стягнення з позивача у примусовому порядку грошових коштів на користь Управління патрульної поліції в Кіровоградській області в рахунок виконання постанов серії АР № 805235 від 17.07.2019 p., та серії ЕАВ № 814212 від 24.12.2019 року.Долучені до позовної заяви матеріали у вигляді відповіді на запит КО Управління пенсійного фонду України Кіровоградської області від 21.11.2017 р. № 29/Т-ВЕБ та відповідь Головного Управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.06.2019p., навіть не дають змоги встановити обставини, які б свідчили про примусове стягнення грошових коштів саме стосовно виконання постанов серії АР № 805235 від 17.07.2019 р., та серії ЕАВ № 8814212 від 24.12.2019 та про понесені позивачем майнові витрати у зв`язку з цим. Із аналізу вищезазначених документів можливо встановити лише дані стосовно існування постанов Подільского відділу державної виконавчої служби стосовно стягнення з позивача штрафу, однак вони не містять жодної інформації на підтвердження зв`язку даного стягнення із виконанням постанов серії АР № 805235 від 17.07.2019 pокута ЕАВ № 8814212 від 24.12.2019 року. У відповідності до чинного процесуального законодавства та правових висновків викладених Касаційним цивільним судом у рішенні від 18 грудня 2019 року по справі № 761/29966/16-ц вбачається, що оскільки Управління патрульної поліції в Кіровоградській області не було стороною по вищезазначеним судовим справам, висновки наведені у рішеннях Ленінського районного суду по справі № 405/3874/17 та № 405/9178/18 не мають обов`язкового преюдиційного значення для даної цивільної справи, яка є предметом розгляду. Враховуючи, що у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності поліцейський діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про Національну поліції» та Кодексом України про адміністративні правопорушення, виконуючи свої службові обов`язки - вбачається відсутність будь-яких неправомірних дій. В свою чергу в описовій та мотивувальній частині даного судового рішення всупереч вимогам Кодексу адмінстратвиного судочинства України та постанови пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 взагалі не зазначено, в чому саме полягає протиправність дій поліцейського. Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда у справі № 405/9178/18 позовну заяву було задоволено частково, постанову серії ЕАВ № 814212 від 24.12.2019 року було скасовано, адміністративна справа закрита. В частині визнання дій відповідача протиправними було відмовлено. Відтак із вищезазначеного вбачається що, поліцейським не вчинено жодних протиправних дій стосовно позивача.Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди у зв`язку із винесенням щодо позивача постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідач вважає, що позивач не зазначив у чому саме виражаються та проявляються його моральні страждання, не вказав суть моральної шкоди, яка була йому завдана та не навів жодних належних доказів на підтвердження отриманої ним моральної шкоди (а.с. 137-149).

Позивачем електронною поштою на офіційну електронну адресу суду надіслано письмові пояснення щодо складу відповідачів (вх. № 26618 від 04.08.2020 року) підписані електронним цифровим підписом, у яких зазначено, що відповідачами у справі про відшкодування шкоди залучено як Головне управління патрульної поліції в Кіровоградській області департаменту патрульної поліції, так і Головне управління державної казначейської служби в Кіровоградській області (а.с.174-178).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.08.2020 рокузакрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Призначено судове засідання на 03 листопада 2020 року на 12 год.00 хв. (а.с. 182).

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 88, 153, 159, 183-184, 191, 195, 214, 239), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань до суду не подавав.

Представник Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в судове засіданняне з`явився, подав через канцелярію суду заяву (вх. № 20346 від 26.05.2021 року) про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі (а.с.241).

В судове засідання відповідач Головне управління Державної казначейської служби в Кіровоградській області, його не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 102, 213, 238), причини неявки суду невідомі, заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подавав.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши позивача, представника Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Інспектором роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у міста Кропивницький молодшим лейтенантом поліції Петренко Олегом Васильовичем17.07.2017 року винесено постанову серії АР № 805235 у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. Згідно тексту вищевказаної постанови: 17.07.2017 року о 10.10 год. в місті Кропивницький, по вулиці Преображенській, 2, водій транспортного засобу здійснив зупинку на виїзді з прилеглої території, чим порушив Правила дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В свою чергу, постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 18 жовтня 2017 року, позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у місті Кропивницький молодшого лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено. Визнано дії інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у місті Кропивницькому молодшого лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 805235 від 17.07.2017 року інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції Національної поліції України молодшого лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , провадження у справі закрито. Підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є те, що в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази порушення позивачем правил дорожнього руху. Постанова Ленінського районного суду міста Кіровограда від 18 жовтня 2017 року набрала законної сили 10.11.2017 року (а.с. 28-29).

Крім того, 24.12.2018 року інспектором роти №; 3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Фомулєвим Антоном Володимировичем було винесено постанову серії ЕАВ № 814212 від 24.12.2018 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 грн. Згідно тексту вищевказаної постанови: 24.12.2018 року о 10-11 год. в Кіровоградській області, Знам`янське шосе, а/д М 12, 755 км, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з NISSANPATHFINDER, д/н НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2.Проїзд без зупинки заборонено, та дорожньої розмітки 1.12, проїхавши перехрестя без зупинки, чим порушив пункт 8.4 «б» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Фомулєва Антона Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі - задоволено частково.Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 814212 від 24.12.2018року, стосовно ОСОБА_1 , винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліціїкапралом поліції Фомулєвим Антоном Володимировичем про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В іншій частині вимог - відмовлено. Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 березня 2019 року набрала законної сили 15.04.2019 року (а.с. 32-33).

Також з`ясовано, що заступником начальника Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області Калюш О. 21 листопада 2017 року за вих.№29/Т-ВЕБ на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що він перебуває на обліку в управлінні з 01.07.2004 року і отримує пенсію по інвалідності, III група, внаслідок трудового каліцтва, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 13.10.2017 року до управління надійшла постанова Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення з боржника штрафу 255,00 грн. згідно частини другої статті 308 Кодексу України про адмінстративні правопорушення, в разі несплати штрафу протягом 15 днів, з правопорушника стягується подвійний розмір, тобто 510,00 грн. Загальна сума боргу складає 670,00 грн., в листопаді поточного року було утримано 330,38 грн. Залишок переплати складає 339,62 грн., який буде утримуватись в розмірі 20 % щомісячно від загального розміру пенсії (а.с. 25).

21 червня 2019 року за вих.№272/ВП/Т-11 заступником начальника головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області Шарпінським Ю. на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що23.05.2019 до Кропивницького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) надійшла постанова Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 03.05.2019 ВП № 58794464 про стягнення з його пенсіїна користь управління патрульної поліції міста Кропивницький штрафу у розмірі 510,00 грн., виконавчого збору - 51,00 грн., витрат на проведення виконавчих дій - 200,00 грн. Загальна сума боргу складає 761,00 грн. На підставі зазначеної постанови та у відповідності до статті 50 Закону, в червні 2019 року проведено утримання з пенсії у сумі 365.,29 грн.Отже, в червні поточного року отримав пенсію в розмірі 1539,50 грн. (1904,79 грн. (розмір пенсії) - 365,29 грн. (відрахування). Залишок боргу за виконавчим листом складає 395,71 грн. (з урахуванням утриманих сум за червень). В подальшому утримання проводитимуться в розмірі 20 % його пенсії до повного погашення боргу (а.с. 26).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною третьою статті 19 цього Закону держава, відповідно до закону, відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Статтею 56 Конституції України визначено право кожної особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Цивільно-правову відповідальність можна поділити на договірну та позадоговірну (деліктну).

Позадоговірна відповідальність наступає за відсутності договірних відносин між учасниками.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статями 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 Цивільного кодексу України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди за статями 1173, 1174 Цивільного кодексу України є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, що є предметом доказування по справі.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Окрім того, порядок відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади врегульовано спеціальною нормою, що міститься у статті 1174 Цивільного кодексу України.

Згідно із частиною першою статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

З позовної заяви вбачається, що викладені у позові обставини про завдання йому моральної шкоди ОСОБА_1 зазначає, що є інвалідам другої групи і за висновком МСЕК йому категорично протипоказані психоемоційні перевантаження. Такі перевантаження можуть значно вплинути на стан здоров`я та спричинити незворотні наслідки.

Однак те, що позивач є інвалідом другої групи достеменно не може свідчити про причинний зв`язок між наявною інвалідністю позивача та складенням відносно позивача постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Із змісту рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14.03.2019 року не вбачається протиправного вчиненого патрульними поліцейськими до позивача, а підставою скасування постанови судом слугувало недоведення суб`єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення достатніми доказами.

Крім того, рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції Національної поліції України молодшого лейтенанта поліції Петренка Олега Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про стягнення з відповідача 670,00 грн. матеріальної шкоди та 8000,00 грн. моральної шкоди, судових витрат, відмовлено повністю.

Сам лише факт хвилювання позивача щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням цивільних прав,у зв`язку з незаконним перебуванням під судом, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач не довів належними та допустимими доказами того, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди.

Сам по собі факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судові рішення, якими скасовані постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, безумовно не встановлюють доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. моральної шкоди.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в сумі 1380,00 грн., суд зазначає, що за положеннями статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права до відповідачів Головного управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції та Головного управління Державної казначейської служби в Кіровоградській області.

Суд вважає обґрунтованими аргументи позивача відносно того, що внаслідок неправомірних дій представників поліції щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, останньому було завдано матеріальну шкоду.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 Цивільного кодексу України відповідно.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Законом визначено, що обов`язок відшкодувати завдану потерпілому шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю службової особи органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, інші докази.

Відповідно достатті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положеннями частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина перша статті 48 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до норм статті 51 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у страві співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг ти до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Якщо ж судом встановлено, що відповідач не є зобов`язаним за вимогою позивача, такий відповідач визнається неналежним. Установлення цієї умови є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Проте, виключно позивач, наділений правом визначати коло відповідачів, визначати предмет та підстави позову.

Позивач не звертався до суду з клопотанням про залучення до участі у справі як співвідповідача чи заміну неналежного відповідача належних відповідачів, хоча таке право йому роз`яснювалось.

При цьому, відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 73, Департамент патрульної поліції та структурні підрозділи патрульної поліції становлять єдину систему. Структурні підрозділи патрульної поліції підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції. Структурні підрозділи патрульної поліції очолюють керівники, які підпорядковуються керівнику Департаменту патрульної поліції та його заступникам.

Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним підрозділом органів Національної поліції. Департамент патрульної поліції очолює керівник Департаменту патрульної поліції, який підпорядковується керівникові Національної поліції та його заступнику, який відповідно до розподілу функціональних обов`язків здійснює координацію роботи патрульної поліції і контроль за її діяльністю.

Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки із своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності. Тобто належним відповідачем у справі є орган державної влади, що має статус юридичної особи, діями посадової особи якї завдано шкоди позиачу.

Водночас, відповідачем позивач зазначив Головне управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, тобто позивач вказав навіть неправильну назву відповідача.

Згідно зі статтею 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до структури Департаменту патрульної поліції - управління патрульної поліції в Кіровоградській області є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції України, не є органом державної влади та не має статуту юридичної особи.

Разом з тим, згідно інофрмації, яка знаходиться у відкритому доступі, а саме у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (що міститься на офіційному сайті Міністретсва юстиції України) будь-які відомості стосовно управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, як державного органу або ж юридичної особи, відсутні.

Відповідний факт обговорювався в підготовчому судовому засіданні по справі, зокрема відповідачем наголошено, що Управління патрульної поліції в Кіровоградській області є теритоіральни підрозділом Департаменту патрульної поліції та не має статусу юридичної особи.

Позивач про дану обставину був обізнаний однак не подав заяву про залучення належеного відповідача/співвідповідача у справі. Більше того, судом під час підготовчого провадження у справі було запропоновану позивачу здійснити заміну відповідача по справі/залучити в якості співвідповідача Департаменту патрульної поліції, однак позивач відмовився від здійснення відповідної заміни/залучення відповідача по справі.

В свою чергу суд з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, не наділенйи самостійним правом провести таку заміну чи залучити іншу особу як співвідповідача поза волею самого позивача.

При цьому, збитки, які спричинені працівниками Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, які виконують свої обов`язки відповідно до наданих законодавством повноважень і в рамках Закону України «Про національну поліцію», компенсуються державою за рахунок державного бюджету, а відповідне рішення суду виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Таким чином, Держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому, має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Згідно з абзацом другим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року, визначено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, у справах № 521/10640/15-ц і № 520/3307/16-ц, виходить з того, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання казначейством України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно із частиною 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу Україникожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах № № 552/91/18, 554/9144/17).

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

Тому, оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за порушене право позивача суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач не позбавлений права на звернення до суду із позовною заявою до належного відповідача (відповідачів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно до характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у законах державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Згідно пенсійного посвідчення позивач є особою з інвалідністю II групи, а тому, відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. З врахування статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1166, 1167, 1174 Цивільного кодексу України,статтями 4, 10, 11, 13, 48, 51, 141, 263-265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), до Головного управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 25030, місто Кропивницький, вулиця Юрія Бутусова, будинок № 22б), Головного управління Державної казначейської служби в Кіровоградській області (місцезнаходження: 25006, місто Кропивницький, проспект Винниченка, будинок № 1а, ), про стягнення з державного бюджету 1380,00 грн. матеріальної шкоди і 30000,00 грн. моральної шкоди, відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07.06.2021 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда