СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
№2/760/1050/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

07 червня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника позивача - адвоката Нікіташа С.П.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

ІІ. Описова частина

ОСОБА_1 в травні 2019 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої сестри ОСОБА_2 , яка померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.06.2019 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 є його сестрою, в них один батько - ОСОБА_3 . Батько, як зазначає, Позивач помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її мати померла під час пологів. Відтак, як зазначає Позивач, спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_2 немає.

Позивач вказує, що постановою від 28.03.2019 №2207/02-31 Дев`ята Київська державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки йому не було відомо про смерть сестри в силу того, що 39 років тому їх розлучили сімейні обставини, вони з нею не бачилися, не спілкувалися, не знали місць проживання один одного, що на думку Позивача є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. Позивач стверджує, що про смерть сестри він не міг знати, оскільки нотаріус, який завів спадкову справу, не вчинив дій для розшуку спадкоємців, не розмістив публічного оголошення або повідомлення у пресі, не здійснив пошуку за Державним реєстром актів цивільного стану громадян про народження.

Обгрунтовуючи вказану позицію, Позивач посилається на постанову Верховного Суду у справі №761/42165/17-ц, в якому той визнав, що невчинення нотаріусом дій щодо розшуку можливих спадкоємців може бути визнане поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У судовому засіданні Позивач та його представник позов підтримали. Запевнила суд, що саме у зв`язку з бездіяльністю нотаріуса Бобер В.І. був позбавлений можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини.

Від Київської міської відзив надійшов із порушенням процесуальних строків, наданих судом згідно з ухвалою про відкриття провадження від 19.08.2019, питання про поновлення процесуальних строків Відповідачем не ставиться, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги відзив та додані до нього документи згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 83, ч. 8 ст. 178ЦПК України.

В судове засідання представник Відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, за згоди сторони Позивача, визнав за можливе розглянути справу у відсутність представника Відповідача на підставі наявних матеріалів.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією дублікату свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьками ОСОБА_2 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Встановлено, що батьком ОСОБА_1 також був ОСОБА_3 .

Відтак, Позивач є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_2 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що Позивач подав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_2 лише ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто через 2 роки та 8 місяців після її смерті.

Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори від 28.03.2019 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 663/2151/17.

У відповідності до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення Позивачу додаткового строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 не надав, не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з липня 2016 року по березень 2019 року йому не було відомо про смерть сестри ОСОБА_2 , а також доказів того, що їх окреме проживання з сестрою пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, суду не надано.

Посилання Позивача на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у справі №761/42165/17-ц, суд не приймає, оскільки у зазначеній справі в якості поважної причини пропуску строку прийняття спадщини досліджувалася необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, а не необізнаність його про факт смерті спадкодавця.

З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення позову.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 1218, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на Позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Київська міська рада, адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 36, .

Суддя: