Справа №751/9000/20
Провадження №4-с/751/34/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Деркача О. Г.

секретаря судового засідання Гармаш Лящинської М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові справу за скаргою ОСОБА_1 , в порядку ст. 447 ЦПК України,

Встановив:

28.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України, та просить: визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виключити ОСОБА_1 з реєстру боржників та зняти усі арешти та заборони, накладені державними виконавцями в рамках виконавчого провадження №44239808 з примусового виконання виконавчого листа №751/1195/14, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп. та про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_1 в розмірі 200 429 376 грн. 04 коп.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова перебувала справа №751/1195/14 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 січня 2014 року по справі №2885-9/655/13 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп. та про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_1 в розмірі 200 429 376 грн. 04 коп. 20.05.2014 року Новозаводським районним судом міста Чернігова винесено ухвалу, якою задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» в повному обсязі та видано у справі виконавчі листи №751/1195/14. 04.08.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. було відкрито виконавче провадження №44239808 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 751/1195/14, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп., та про стягнення на користь ПАТ «Альфа Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_1 в розмірі - 200 429 376 грн. 04 коп. В даному провадженні боржником був саме ОСОБА_1 . В ході виконання державним виконавцем було накладено арешти на рухоме, нерухоме майно та на кошти боржника на банківських рахунках. Жодної постанови про накладення арешту боржник не отримував. У зв`язку з цим, при намаганні реалізувати права з продажу майна у боржника виникли труднощі, адже існують діючі заборони, накладені в рамках виконавчого провадження №44239808. 12.09.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з приводу не виявлення протягом року транспортних засобів боржника, що оголошені в розшук. Після повернення виконавчого листа стягувачу усі накладені арешти державним виконавцем залишаються діяти та є такими, що не скасовані. В свою чергу 20.08.2020 року Новозаводським районним судом м. Чернігова задоволено заяву ОСОБА_2 та визнано такими, що не підлягають виконанню усі виконавчі листи видані Новозаводським районним судом м. Чернігова у справі №751/1195/14 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 січня 2014 року по справі № 2885-9/655/13 по справі № 2885-9/655/13 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу № SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп., та про стягнення на користь ПАТ «Альфа Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_1 в розмірі - 200 429 376 грн. 04 коп. Існування обтяжень у вигляді арешту на майно та заборони його відчуження, а також інші обмеження, створюють перешкоди в реалізації боржником своїх прав.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслав на адресу суду відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення скарги і просить відмовити в її задоволенні.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Скаржник та стягувач АТ «Альфа-Банк» надіслали на адресу суду заяви, скаржник - про розгляд справи без його участі, стягувач без участі його представника. Також стягувач зазначив, що не заперечує проти задоволення скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова перебувала справа №751/1195/14 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 січня 2014 року по справі №2885-9/655/13 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп. та про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_1 в розмірі 200 429 376 грн. 04 коп. 20.05.2014 року Новозаводським районним судом міста Чернігова винесено ухвалу, якою задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» в повному обсязі та видано у справі виконавчі листи №751/1195/14. 04.08.2014 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. було відкрито виконавче провадження №44239808 з примусового виконання вимог виконавчого листа № 751/1195/14, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу №SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп., та про стягнення на користь ПАТ «Альфа Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_1 в розмірі - 200 429 376 грн. 04 коп. В даному провадженні боржником був саме ОСОБА_1 . В ході виконання державним виконавцем було накладено арешти на рухоме, нерухоме майно та на кошти боржника на банківських рахунках. 12.09.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстави, передбаченої п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з приводу не виявлення протягом року транспортних засобів боржника, що оголошені в розшук. На день розгляду скарги, виконавчий документ № 6-297/13, виданий Новозаводським районним судом Чернігівської області від 04.03.2013, за яким солідарним боржником є ОСОБА_1 , на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, не перебуває.

20.08.2020 року Новозаводським районним судом м. Чернігова задоволено заяву ОСОБА_2 та визнано такими, що не підлягають виконанню усі виконавчі листи видані Новозаводським районним судом м. Чернігова у справі №751/1195/14 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 09 січня 2014 року по справі № 2885-9/655/13 по справі № 2885-9/655/13 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про надання траншу № SME0024286 від 12.07.2011 року у загальній сумі 84 960 971 грн. 44 коп. та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 25 500 грн. 00 коп., та про стягнення на користь ПАТ «Альфа Банк» пені за договором поруки з ОСОБА_1 в розмірі - 200 429 376 грн. 04 коп.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Положеннями ст.1 Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини першої ст. 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. (ст.18 Закону).

Згідно до абзацу 2 п. 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення), автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до п. 2 розділу IV Положення виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 9 Закону Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

В ст. 9 Закону, зазначено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Окрім цього, одним із заходів примусового впливу під час здійснення виконавчого провадження є звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації згідно ч. 1 ст. 48 Закону.

Відповідно до ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Підстави зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини закріплені в ч. 4 ст. 59 Закону, зокрема: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. б ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п.п. 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа закріплені у ст. 40 Закону. Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 37 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Водночас ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, у разі наявності солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників).

За таких обставин, наслідки повернення виконавчого документа стягувану саме на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону не передбачають зняття арешту з майна солідарного боржника. Окрім цього, вищезгаданий виконавчий документ визнаний відповідним судовим рішенням таким, що не підлягає виконанню вже після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Виходячи з викладених вище обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні, поданої у порядку ст. 447 ЦПК України, скарги у повному обсязі.

Разом з цим, скаржник не позбавлений права звернення до суду з вимогою про скасування вищезгаданого арешту у іншому порядку, визначеному цивільно процесуальним законодавством.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , в порядку ст. 447 ЦПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 27.01.2021.

Суддя О. Г. Деркач