1Справа № 335/775/21 2/335/1188/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної безпеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.11.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої малолітня донька ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження за наступних обставин.

14.11.2019 року, приблизно о 17 годині, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Хюндай Елантра», д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Рекордній в м. Запоріжжя в напрямку вул. Лермонтова в м. Запоріжжя, в районі б.31, на регульованому пішохідному переході скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу, справа на ліво по ходу руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , з тілесними ушкодженнями, доставлено до лікарні.

В результаті наїзду пішохід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., отримала наступні тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме: закритий двосторонній перелом нижньої щелепи справа в області підборіддя та в області кута зліва; садна та гематоми в області підборіддя зліва, садна і рана в лівій щічній ділянці; закритий перелом обох кісток лівої гомілки; гематома в області лівої гомілки. Також ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., були отримані легкі тілесні ушкодження у вигляді саден в області обох колінних суглобів.

У зв`язку з отриманими травмами ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 14.11.2019 року по 13.12.2019 року та у період з 18.02.2020 року по 28.02.2020 року у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР, під час якого зазнала декількох оперативних втручань.

Кримінальне провадження за № 0004000, розпочате 15.11.2019 року слідчим відділом Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області за вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, постановою слідчого ВРЗ у сфері транспорту СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 31.01.2020 року закрито з підстав відсутності в діянні водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення.

В той же час, внаслідок ДТП батьку ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , спричинено матеріальну шкоду і окрім цього, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., так і ОСОБА_1 , спричинено моральну шкоду.

Матеріальна шкода полягає у тому, що під час проходження стаціонарного лікування та реабілітації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., її батько - ОСОБА_1 , поніс витрати на лікування та реабілітацію своєї доньки, які у загальному розмірі складають 19 044,18 грн.

Моральна шкода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., виражається у тому, що вона зазнала фізичного болю і душевних страждань, оскільки значний час не могла нормально пересуватися, потребувала сторонньої допомоги, були порушені її нормальні життєві зв`язки та устрій життя. Моральна шкода ОСОБА_1 , полягає у тому, що він ніс душевні страждання, які виразилися у постійному хвилюванні за стан здоров`я своєї доньки, погіршенні сну, порушенні звичайного устрою його життя та режиму дня, через необхідність відвідувати лікарню, надавати допомогу доньці у пересуванні.

Позивач визначає розмір моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн., що є 5 % від суми встановленої страхової виплати за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілих у розмірі 200 000,00 грн., у відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № 152831090, укладеного 11.04.2019 року між ПрАТ «УАСК «АСКА» та ОСОБА_3 .

Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Розпочато у справі підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання сторони не з`явилися, представником позивача подано заяву про розгляд цивільної справи за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача - ПрАТ «УАСК «АСКА», в підготовче судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, в якому просить розглядати справу за відсутності представника ПрАТ «УАСК «АСКА» та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог на тих підставах, що згідно п. 32.1, ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону), страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Вказує, що Позивачем не надано будь-яких доказів вини водія забезпеченого транспортного засобу - ОСОБА_3 , як учасника ДТП, а тому відсутні підстави для виникнення цивільно-правової відповідальності за спричинену шкоду у страховика і з цих підстав у страховика не виникає обов`язку по відшкодування такої шкоди. Також зазначає, що позивачем подано до суду чеки в обґрунтування витрат на лікування і реабілітацію, які не можуть бути прийняті судом до уваги, так як не містять підтвердження, що саме було придбано на цю суму, чи необхідно це було для лікування, та чи були дані препарати назначені лікарем.

22.02.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що твердження відповідача про те, що він не є належним відповідачем у справі суперечать вимогам ст.ст. 3, 5, 6, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 511, 636, 979, 990, 1167, 1187 ЦК України. З урахуванням чого вважає позов до ПрАТ «УАСК «АСКА» обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою від 26.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, позивач також пояснив, що від ОСОБА_3 ніякої допомоги він не отримував, ОСОБА_3 посилалася на те, що її відповідальність застрахована, а тому йому необхідно звертатися до страхової компанії для отримання будь-якої допомоги та відшкодування шкоди. В свою чергу коли позивач звернувся до страхової компанії, у якій застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 , а саме до ПрАТ «УАСК «АСКА», із заявою про виплату страхового відшкодування, то йому вказаною страховою компанією було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, через що він звернувся із зазначеним позовом до суду.

Представник відповідача - ПрАТ «УАСК «АСКА», у судові засідання, будучи належним чином повідомленим про дату та час їх проведення, не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у своєму відзиві на позовну заяву зазначав про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні учасників справи, які з`явилися, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем за текстом позовної заяви та у відповіді на відзив, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, враховуючи надані представником відповідача у відзиві на позовну заяву заперечення, судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Як зазначено у ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, то кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право особи на звернення в порядку, встановленому цим Кодексом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючі правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

За правилами ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 14.11.2019 року, приблизно о 17 годині, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Хюндай Елантра», д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в районі б. 31 по вул. Рекордній в м. Запоріжжя в напрямку вул. Лермонтова в м. Запоріжжя, на регульованому пішохідному переході скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу, справа на ліво по ходу руху автомобіля. В результаті даної ДТП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості: закритий двосторонній перелом нижньої щелепи справа в області підборіддя та в області кута зліва; садна та гематоми в області підборіддя зліва, садна і рана в лівій щічній ділянці; закритий перелом обох кісток лівої гомілки; гематома в області лівої гомілки, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді саден в області обох колінних суглобів.

Батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 22.11.2007 року (а.с. 14).

Кримінальне провадження, відкрите за фактом ДТП за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, постановою слідчого ВРЗ у сфері транспорту СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 31.01.2020 року закрито з підстав відсутності в діянні водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (а.с. 44-45).

У зв`язку з отриманими в результаті ДТП травмами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні у різних відділеннях КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР у періоди з 14.11.2019 року по 13.12.2019 року, а також з 18.02.2020 року по 28.02.2020 року, під час якого вона зазнала декількох операцій, проходила діагностичні обстеження, їй придбавалися для проведення лікування та операцій необхідні ліки, препарати, обладнання, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 9506 та № 1331, проведеною комп`ютерною томографією від 15.11.2019 року, консультаційними висновками спеціалістів КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР, чеками на придбання ліків, препаратів і обладнання. Окрім цього, в період між стаціонарним лікуванням в КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР, а також після виписки з лікарні у лютому 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила реабілітацію і діагностичні обстеження.

Цивільна відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА», що підтверджується полісом № 152831090 від 11.04.2019 року, при цьому страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200 000,00 грн. (а.с. 15).

31.08.2020 року, ОСОБА_1 , діючи також у інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ПрАТ «УАСК «АСКА» із заявою про виплату страхового відшкодування щодо події ДТП, які мали місце 14.11.2019 року. Листом від 04.11.2020 року, за вихідним № 635, ПрАТ «УАСК «АСКА», відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування (а.с. 16-17).

Як зазначено у ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 511 Цивільного кодексу України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника або кредитора.

Згідно з ч.ч. 1 та 4 ст. 636 Цивільного кодексу України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Згідно із положеннями ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 1199 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В силу ст.ст. 24, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно ч. 1 ст. 242 Цивільного кодексу України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

З цього слідує, що право потерпілих на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілі не були, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після заявлення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутись до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика, як сторони договору обов`язкового страхування цивільно - страхової відповідальності.

Зазначене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15, згідно якої особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 Цивільного кодексу України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковими для неї (ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України).

Так, за період лікування та реабілітації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком - ОСОБА_1 , були витрачені власні грошові кошти на її лікування, діагностику, обстеження і реабілітацію у загальному розмірі 19 044,18 грн.

Зазначене підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 9506 від 13.12.2009 року та за № 1331 від 28.02.2020 року, у яких перелічені необхідні для лікування та реабілітації препарати та засоби, проведені операції, а також проведеною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., комп`ютерною томографією від 15.11.2019 року; консультативними висновками спеціалістів від 26.11.2019 року та від 10.12.2019 року (а.с. 20-25).

Вказані обставини також підтверджуються копіями документів на придбання ліків, препаратів і обладнання, а саме: копією чеку від 14.11.2019 року на суму 325,50 грн.; копіями чеків від 15.11.2019 року на загальну суму 1 507,20 грн.; копіями чеків від 16.11.2019 року на загальну суму 234,10 грн.; копіями чеків від 18.11.2019 року на загальну суму 220,25 грн.; копіями чеків від 19.11.2019 року на загальну суму 1 018,30 грн.; копіями чеків від 20.11.2019 року на загальну суму 735,00 грн.; копіями чеків від 21.11.2019 року на загальну суму 279,50 грн.; копіями чеків від 22.11.2019 року на загальну суму 406,80 грн.; копіями чеків від 23.11.2019 року на загальну суму 452,30 грн.; копією дублікату квитанції №0.0..1 від 25.11.2019 року на суму 5 350,00 грн.; копією чеку від 02.12.2019 року на суму 41,00 грн.; копіями чеків від 03.12.2019 року на загальну суму 991,30 грн.; копією чеку від 04.12.2019 року на суму 123,90 грн.; копією чеку від 21.01.2020 року на суму 40,80 грн.; копією чеку від 11.02.2020 року на суму 200,00 грн.; копіями чеків від 13.02.2020 року на загальну суму 12,60 грн.; копією чеку від 14.02.2020 року на суму 3,00 грн.; копією чеку від 18.02.2020 року на суму 31,32 грн.; копією чеку від 22.02.2020 року на суму 121,90 грн.; копією чеку від 09.03.2020 року на суму 650,00 грн.; копією чеку від 26.05.2020 року на суму 210,00 грн.; копією чеку від 03.06.2020 року на суму 16,15 грн.; копіями чеків від 11.06.2020 року на загальну суму 782,00 грн.; копією чеку від 12.06.2020 року на суму 37,84 грн.; копією чеку від 16.06.2020 року на суму 239,32 грн.; копією чеку від 22.06.2020 року на суму 14,10 грн.; копією чеку від 06.08.2020 року з медичного центру «Рафаель» на суму 5 000,00 грн. (а.с. 26-43).

Суд критично ставиться до заперечень відповідача відповідно до яких, надані позивачем документи не можуть братися до уваги у справі, так як не містять підтвердження, що саме було придбано на цю суму, чи необхідно це було для лікування, та чи були дані препарати назначені лікарем, оскільки очевидним є той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала серйозні тілесні ушкодження. Суду надані докази здійснення декількох оперативних втручань, у різні періоди часу, які потребували значних коштів. Майже усі документи по оплаті лікарських засобів, препаратів і обладнання були сплачені позивачем у період знаходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., на стаціонарному лікуванні у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР, а також за адресою її лікування у вказаному медичному закладі. Крім того, враховуючи ті отримані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , травми та їх наслідки для здоров`я, цілком доцільним є проходження нею реабілітації.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність під час судового розгляду заявленої позивачем ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричиненої йому матеріальної шкоди, у розмірі 19 044,18 грн. та вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав.

Моральна шкода, серед іншого, полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , полягає у тому, що внаслідок ДТП, що сталася 14.11.2019 року, нею були отримані середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з чим вона зазнала фізичного болю і душевних страждань, оскільки значний час не могла нормально пересуватися, потребувала сторонньої допомоги, вимушена була ходити в поліцію, були порушені її нормальні життєві зв`язки та устрій її життя.

Моральна шкода батьку малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , полягає у тому, що він ніс душевні страждання, через постійне хвилювання за стан здоров`я своєї доньки, погіршення сну, порушення звичайного устрою його життя та режиму дня, через необхідність відвідувати лікарню, надавати допомогу доньці у пересуванні.

Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відтак суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПрАТ «УАСК «АСКА» у відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошті у розмірі 10 000,00 грн. (5% від 200 000 грн.).

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом ДТП про визнання особи винуватою.

Так, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6-208св10, під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом.

Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування.

Верховний Суд України 03 грудня 2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП.

Відтак, позивач має право на відшкодування шкоди.

Крім того, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частин 1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, зокрема: розрахунок, копія акту приймання-передачі наданих послуг до угоди про надання правової допомоги від 25.01.2021 року, копія квитанції від 25.01.2021 року, копія акту приймання-передачі наданих послуг до угоди про надання правової допомоги від 22.02.2021 року та копія квитанції від 22.02.2021 року, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача у розмірі 3 000,00 грн. (а.с. 8-10, 50-52, 69-70).

Зважаючи на викладене, з урахуванням задоволення позову у повному обсязі і у відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача у справі підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у загальному розмірі 3 908,00 грн., які складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн. (а.с. 7) та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної безпеки, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 19 044 грн. 18 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах малолітньої доньки - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 3 908 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Геєць