Справа № 333/5384/20
Провадження №2/333/547/21
02 червня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ,
про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від шлюбу сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2013 року по цивільній справі №333/4736/13-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, а також стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 700 грн. щомісяця. Після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 перестав брати участь у вихованні сина, зокрема, не відвідував його, не надавав матеріальної допомоги, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач ніяким чином не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не сприяє в отриманні ним якісної освіти. З червня 2013 року відповідач не сплачує аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з чим, заборгованість по аліментам станом на 01.09.2020 року становить 72 103,40 грн. З 15.06.2019 року позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який фактично виконує роль батька для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З цих підстав, ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3).
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2013 року по цивільній справі №333/4736/13-ц встановлено, що з 14.11.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Зазначеним заочним рішенням шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Заочне рішення набуло законної сили 22.10.2013 року (а.с. 12-13).
Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.06.2010 року серії НОМЕР_1 , актовий запис №642 (а.с. 11).
15.06.2019 року між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис №182 (а.с. 10).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 цієї ж постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відвідував його, не надавав матеріальної допомоги, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, ніяким чином не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не сприяє в отриманні ним якісної освіти, з червня 2013 року відповідач не сплачує аліменти на утримання сина.
Факт ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується дослідженими в судовому засідання наступними письмовими доказами.
Так, заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2013 року по цивільній справі №333/4736/13-ц стягнуто з стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.06.2013 року (а.с. 12-13).
На підставі вказаного рішення Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист від 30.10.2013 року №333/4736/13-ц (а.с. 14).
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 у добровільному порядку заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2013 року по цивільній справі №333/4736/13-ц, ОСОБА_1 звернулась до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 09.09.2020 року у виконавчому провадженню №40521872, станом на 01.09.2020 року включно сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів, який виник за ОСОБА_2 , за виконавчим документом становить 72 103,40 грн. (а.с. 21-23).
Крім того, відповідно до довідки з Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №88 Запорізької міської ради Запорізької області від 04.09.2020 року №147/01-22, зі слів класного керівника за період навчання у ЗОШ №88 батько дитини школу не відвідував, навчанням не цікавився, участі у вихованні дитини не приймав (а.с. 24).
Статтею 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5) Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6).
Як вбачається із змісту акту обстеження умов проживання від 22.01.2021 року, головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснено вихід за місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, встановити умови проживання не виявилось можливим, оскільки двері за вказаною адресою ніхто не відчинив,подвір`я має захаращений вигляд, можливо там ніхто не проживає (а.с. 51).
Із змісту позовної ОСОБА_1 слідує, що неповнолітній син проживає з матір`ю та ОСОБА_5 , який фактично виконує роль батька для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з договором купівлі - продажу квартири від 12.11.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №9732, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 15-18).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.02.2021 року, за адресою: АДРЕСА_4 умови проживання задовільні, наявний сучасний ремонт, є світло, вода, опалення. У квартирі наявні корпусні меблі та сучасна побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: ОСОБА_3 має окрему кімнату, де є ліжко, шафа для одягу, письмовий стіл, побутова техніка, ноутбук. ОСОБА_3 досить тривалий час не бачив батька - ОСОБА_2 , не спілкувався з ним, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Дитина вважає батьком ОСОБА_5 , називає його татом. Матір`ю створено всі умови для виховання та розвитку дитини (а.с. 52).
Відповідно до висновку районної адміністрації ЗМР по Комунарському району від 06.05.2021 року №1281/01-37/1905 щодо роз`яснення спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , рішення комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах малолітнього, на підставі ст. ст. 19, 150, 155, 164 СК України, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При розгляді справи по суті судом враховано, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Крім того, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують факт піклування ОСОБА_2 про фізичний і духовний розвиток дитини - ОСОБА_3 , його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, спілкування з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; сприяння засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; виявлення інтересу до його внутрішнього світу; створення умов для отримання ним освіти, що можна розцінювати як виховання дитини.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач жодного разу не з`явився, будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт виконання ним батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини, не надав, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо. У зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
1.Позов задовольнити.
2.Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) - 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Повне рішення складено 02.06.2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова