БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 6/356/2/21
Справа № 356/1234/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.,

При секретарі Настич Н.А.

розглянувши справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінрайт" про заміну стягувача по справі 356/1234/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства "ІмексБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінрайт" звернулось до суду з заявою про заміну стягувача по справі 356/1234/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства "ІмексБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 10.11.2014 року по цивільній справі № 356/1234/14-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 999-00025742/1 від 24.07.2012 року та № 2568617/N від 06.12.2013 року в розмірі 140437, 51 грн., а також судового збору в розмірі 1404,38 грн., задоволено.

31.03.2020 року між публічним акціонерним товариством «ІмексБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 126, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитними договорами № 999-00025742/1 від 24.07.2012 року та № 2568617/N від 06.12.2013 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт». Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором про відступлення прав вимоги № 126 від 31.03.2020 року, таким чином, відповідно до ст.ст. 512, 514, 517, 1077 ЦК України Публічне акціонерне товариство «ІмексБанк» відступило права вимоги за кредитними договорами № 999-00025742/1 від 24.07.2012 року та № 2568617/N від 06.12.2013 року, а отже, вибуло із правовідносин за вказаними договорами, в результаті чого виникає необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні позивача (стягувача) публічного акціонерного товариства «Імексбанк» у цивільній справі № 356/1234/14-ц на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт». Отже, з урахуванням вищевикладеного, просить суд здійснити процесуальне правонаступництво у цивільній справі № 356/1234/14-ц відносно позивача (стягувача) публічне акціонерне товариство «ІмексБанк» () на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (). Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «ІмексБанк» (), на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (, місцезнаходження: вул. Дружби народів, буд. 228 Б, м. Харків) у виконанні рішення суду у цивільній справі № 356/1234/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 999-00025742/1 від 24.07.2012 року та № 2568617/N від 06.12.2013 року в розмірі 140437, 51 грн., а також судового збору в розмірі 1404,38 грн.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, в поданих до суду заявах від 13.10.2020 року, 20.10.2020 року, 17.11.2020 року просив розгляд вказаної справи проводити без його участі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення повістки про виклик до суду на адресу місця проживання, вказану в позовній заяві та у заяві про заміну сторони виконавчого провадження.

Представник ПАТ «ІмексБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

За правилами, встановленими абзацом 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до наступного висновку.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини ( п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Виняток із вказаної норми встановлений ст. 515 ЦК України, згідно якої заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦКУкраїни кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що 10.11.2014 року Березанським міським судом Київської області у справі № 356/1234/14-ц ухвалено рішення, яким позов публічного акціонерного товариства ІмексБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» загальну заборгованість за договором № 999-00025742/1 від 24.07.2012 року та договором № 2568617/N від 06.12.2013 року в сумі 140437 (сто сорок тисяч чотириста тридцять сім) гривень 51 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» судові витрати в сумі 1404 (одна тисяча чотириста чотири) грн. 38 коп.

31 березня 2020 року між публічним акціонерним товариством «ІмексБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» укладено договір про відступлення права вимоги № 126, згідно умов якого ПАТ «ІмексБанк» відступило права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» за кредитними договорами, зокрема, за договором № 999-00025742/1 від 24.07.2012 року та договором № 2568617/N від 06.12.2013 року, укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ «ІмексБанк».

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України ); в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Так, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про те, що на підставі договору про відступлення прав вимоги № 126 від 31.03.2020 року, відбулося процесуальне правонаступництво у цивільній справі № 356/1234/14-ц відносно позивача (стягувача), а саме публічне акціонерне товариство «ІмексБанк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», відтак, вимоги заявника є законними та обґрунтованими, а заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514-515 ЦК України, ст. 442 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «ІмексБанк» (), на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (, місцезнаходження: вул. Дружби народів, буд. 228 Б, м. Харків) у виконанні рішення суду у цивільній справі № 356/1234/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 999-00025742/1 від 24.07.2012 року та № 2568617/N від 06.12.2013 року в розмірі 140437, 51 грн., а також судового збору в розмірі 1404,38 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик