ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/568/21 Справа № 196/560/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить суд встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що вона є рідною онукою ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області померла її бабуся та мати її батька - ОСОБА_3 . Оскільки її батько помер раніше своєї матері, то заявник вважає, що має право на спадкування майна за правом представлення після смерті ОСОБА_3 . Однак, у місцевому відділі державної реєстрації актів цивільного стану складено було актовий запис про смерть ОСОБА_3 , але до цього часу ні їй, ні іншим особам не видали свідоцтво про смерть її бабусі. Причиною для відмови у видачі свідоцтва називають відсутність в архівних установах актів запису про народження батька заявника, документи про що були втрачені. Без одержання свідоцтва про смерть вона не може оформити спадкові права, а в свою чергу таке свідоцтво вона не може отримати без встановлення факту родинних відносин між нею та померлою бабусею ОСОБА_3 . Тому звернулася до суду із вказаним позовом, який прохає задовольнити.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно із пояснень свідка ОСОБА_4 , які ніким з учасників процесу не були поставлені під сумнів, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 наявне, то відсутні докази, що підтверджують факт неможливості реалізувати заявником право на спадкування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вих. № 486/20.9-43 від 16 березня 2020 року, адвокату ОСОБА_2 повідомлено про неможливість видачі йому повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть стосовно ОСОБА_3 . Одночасно повідомляється про наявність актового запису про смерть № 31 від 25 червня 2007 року на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , скаредний виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області. (а. с. 3)

У паспорті серія НОМЕР_1 , виданому 26 жовтня 1999 року Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . (а. с. 6-7)

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 02 червня 1977 року Могилівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . (а. с. 8)

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданого 08 листопада 2005 року виконкомом Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 9)

Заявник змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », згідно свідоцтва про одруження, виданого 08 жовтня 1999 року Виконкомом Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області. (а. с. 11)

Відмовляючи у задоволенні заяви районний суд обґрунтовано виходив з того, що при подачі до суду заяви про встановлення факту родинних відносин з померлою бабусею заявник посилається на те, що не має змоги отримати свідоцтво про її смерть. А це в свою чергу унеможливлює реалізувати її право на спадкування. Однак, у судовому засіданні допитаний з ініціативи заявника свідок ОСОБА_7 (рідна мати заявника) пояснила, що отримувала свідоцтво про смерть після своєї свекрухи та бабусі заявника - ОСОБА_3 . Тобто, за наявності документу, необхідного для оформлення спадкових прав, зникає необхідність встановлення факту родинних відносин із посиланням на його відсутність, як на основну причину неможливості реалізувати спадкові права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першої статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок викладений у рішенні суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки висновки викладені в судовому рішенні відповідають обставинам справи, суд правильно визначив правовідносини сторін, у зв`язку з чим ухвалив законне та обґрунтоване рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду першої інстанції на те обставину, що начебто свідоцтво про смерть ОСОБА_3 вже видавалось є необґрунтованим, колегія суддів відхиляє, оскільки свідок ОСОБА_7 (рідна мати заявника) пояснила, що отримувала свідоцтво про смерть після своєї свекрухи та бабусі заявника - ОСОБА_3 .

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко