Справа № 486/918/21
Провадження № 2/486/561/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Волкової О.І., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення помилково сплачених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2021 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення помилково сплачених коштів.

03.06.2021 року зазначену справу автоматизованою системою документообігу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області справу розподілено судді Далматовій Г.А.

04.06.2021 року суддя Далматова Г.А. заявила смовідвід та справу передано да апарату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, для подальшого її розподілу.

07.06.2021 року справу автоматизованою системою документообігу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області розподілено судді Волковій О.І.

Суддя Волкова О.І. вважає за необхідне заявити смовідвід у даній справі.

Мотивами заявленого суддею самовідводу є те, що з 01 квітня 2008 року по 01 червня 2021 року ОСОБА_2 працювала судовим розпорядником в Южноукраїнському міському суді Миколаївської області.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ч. 1 ст. 33 ЦПК України).

Частинами 1-2 ст. 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною 9 статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Обставини, викладені в заяві про самовідвід, дійсно можуть викликати сумніви в неупередженості та об`єктивності судді в цій справі, відтак заявлений самовідвід є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (справи «Бєлілос проти Швейцарії» та «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Суддя проаналізувала, обдумала, оцінила варіанти, визначила наслідки, розгляду цивільної справи під її головуванням, з застосуванням тесту на підзвітність суспільному контролю на незалежний суд і заявила самовідвід з власної ініціативи.

З огляду на те, що вважає що сторони в цивільній справі мають право знати, чому справу передано іншому судді, це право допомагає уникнути свавільного перерозподілу справи.

За таких обставин, ураховуючи, що з 01 квітня 2008 року по 01 червня 2021 року ОСОБА_2 працювала судовим розпорядником в Южноукраїнському суді Миколаївської області, що викликає сумнів у стороннього спостерігача у її неупередженості як судді при розгляді даної справи, отже, заява судді Волкової О.І. про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 126 Конституцією Українии ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 36,39,40,41 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву головуючої судді Волкової О.І. про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення помилково сплачених коштів - задовольнити.

Передати цивільну справу №486/918/21, провадження №2/486/561/2021 до канцелярії Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для визначення автоматизованою системою документообігу суду, судді для її розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова