Постанова

Іменем України

04 червня 2021 року

м. Київ

справа № 465/4571/17

провадження № 61-3754св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова, у складі судді

Ванівського Ю. М., від 18 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду, у складі колегії судів: Бойко С. М., Крайник Н. М., Шеремети Н. О., від 27 січня 2021 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 , який був товаришем його сина, та ОСОБА_2 , яка представилась племінницею його дружини, разом із приватним нотаріусом ввели його в оману, скориставшись вкрай важким станом його здоров`я, який погіршився після смерті сина та дружини, і фактично шахрайським способом, переконуючи своєю турботою, заволоділи його квартирою, яку він не мав наміру продавати. Позивач визнавав, що він дійсно підписав якийсь документ у нотаріуса, як його переконали, це була довіреність, але особисто він цього документа не читав і його зміст нотаріус не роз`яснювала, жодних грошей за квартиру від відповідачів він не отримував, на даний час зареєстрований та проживає в цій квартирі, оплачує житлово-комунальні послуги і іншого житла не має.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 18 липня 2016 року між ним

та відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Загвойською Н. І., та витяги про реєстрацію права власності за кожним

із відповідачів на 1/2 частину вказаної квартири.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його ввели в оману під час підписання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, а також невідповідності оспорюваного договору вимогам закону. Суд першої інстанції відхилив посилання позивача на те, що він не міг повністю розуміти всіх юридичних тонкощів та істотних умов укладеного договору купівлі-продажу квартири, а також на те, що нотаріус не зачитала договір купівлі-продажу квартири, не роз`яснила зміст договору, зміст правочину не відповідав його волевиявленню, оскільки позивач вважав, що підписує довіреність на ім`я ОСОБА_3 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оспорюваним є договір купівлі-продажу нерухомого майна, підписанням якого сторони підтвердили факт здійснення повного розрахунку між ними за придбане нерухоме майно. Також апеляційний суд зазначив, що спірний договір було посвідчено нотаріусом у присутності сторін із роз`ясненням значення і умов вчиненого правочину та його правових наслідків, встановленням відповідності цього договору дійсним намірам сторін, про що зазначено в самому договорі, тому відсутні правові підстави для висновку про невідповідність оспорюваного договору вимогам закону та/або про укладення його позивачем під впливом помилки чи внаслідок обману зі сторони відповідачів, оскільки позивачем не доведено наявності для цього усіх необхідних ознак.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 295/5011/15-цта від 18 березня 2020 року у справі

№ 704/435/19-ц (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), розглянув справу за відсутності позивача, а також не дослідив належним чином зібрані у справі докази, а до складу суду входив суддя, який підлягав відводу (пункт 4 частини другої

статті 389 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги обґрунтовані тим, що суди попередніх інстанцій самостійно змінили підставу позову та не розглянули його позовну вимогу щодо укладення оспорюваного договору купівлі-продажу під впливом обману. Заявник стверджує, що суди не надали належної правової оцінки медичній довідці про слабозоркість позивача, а також інформації про несплату відповідачами державного збору з операції придбання нерухомого майна та показанням свідків. Заявник зазначає, що він ніколи не укладав та не підписував спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна. Також ОСОБА_1 вказує, що після розгляду заяви про відвід судді суд апеляційної інстанції призначив справу до розгляду, не повідомивши сторону позивача про це.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обгрунтованість. Заявник вказує, що доводи касаційної скарги є необгрунтованими, а обставини, викладені

в ній, не відповідають дійсності.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 липня 2016 року між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (покупцями) укладено договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_1 , загальною площею 43,0 кв. м, житловою площею 28,5 кв. м, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Загвойською Н. І. та зареєстрований у реєстрі за № 625.

У пункті 3 договору купівлі-продажу від 18 липня 2016 року зазначено, що продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 198 600 грн, які покупці передали готівкою продавцю під час нотаріального оформлення договору, і підписи на цьому договорі свідчать про повний розрахунок між сторонами та відсутність фінансових, матеріальних та моральних претензій продавця до покупців.

Пунктом 8 договору купівлі-продажу від 18 липня 2016 року передбачено, що вимоги законодавства щодо змісту, значення й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, їм роз`яснено, сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру фіктивного чи удаваного правочину, тобто не є таким, що передбачено статтями 235 ЦК України.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до частини першої, другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За змістом частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною першою, другою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

За змістом частини шостої, восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є, зокрема день вручення судової повістки під розписку або день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

У випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки (частина перша статті 130 ЦПК України).

За змістом статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ОСОБА_1 зазначив, що його та його представника не було повідомлено про дату та час розгляду справи судом апеляційної інстанції, що мало наслідком порушення його прав на участь у судовому засіданні, надання пояснень, позбавлення можливості захистити свої інтереси. До касаційної скарги заявником додано заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , в якій остання підтверджує, що її не було повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції 27 січня

2021 року, жодних повідомлень чи телефонограм вона не отримувала.

Матеріалами справи підтверджується, що розгляд справи судом апеляційної інстанції, призначений на 23 грудня 2020 року на 14 год. 00 хв., про час і місце проведення якого ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, відбувся без участі ОСОБА_1 та його представника. У судовому засіданні оголошено перерву до 27 січня 2021 року 14 год. 00 хв. В матеріалах справи міститься лише розписка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про повідомлення щодо продовження розгляду справи 27 січня 2021 року

о 14 год. 00 хв. Докази повідомлення ОСОБА_1 про проведення розгляду судом апеляційної інстанції справи 27 січня 2021 року о 14 год. 00 хв. в матеріалах справи відсутні. В матеріалах справи наявні повістки на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , докази відправлення і вручення яких відсутні.

Матеріали справи містять роздруківку з електронної пошти суду про направлення представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_4 електронного листа (т. 2, а. с. 110). Проте, із зазначеної роздруківки неможливо встановити, яке вкладення (документ) скеровувалось судом на електронну адресу представника позивача. Відсутні в матеріалах справи й належне підтвердження про отримання надісланого апеляційним судом електронного листа. Інших доказів повідомлення позивача або його представника про розгляд справи апеляційним судом 27 січня 2021 року матеріали справи не містять.

Розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції проведений 27 січня 2021 року судом апеляційної інстанції у відкритому судовому засіданні без участі позивача або його представника, лише за участі відповідачів.

Згідно з частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує свою касаційну скаргу, зокрема, тим, що суд апеляційної інстанції не повідомив його про розгляд справи й розглянув справу без його участі, і ця обставина підтверджується матеріалами справи, то оскаржена постанова суду апеляційної інстанції підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 401, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович