Провадження №2/521/1400/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів: Шагаки О.В. Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Одеської міської ради, в якому просила після збільшення позовних вимог встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме, що вони є батьком та дочкою, та визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивач є спадкоємицею майна, яке залишилося після смерті її батьків - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті батьків у їх власності перебувало нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 в рівних частках. Матір позивача на день смерті володіла 2/3 частками квартири, які складалися з 1/3 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.04.1993 року згідно з розпорядженням органу приватизації та з 1/3 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2001 року. 25 листопада 2019 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири після смерті ОСОБА_2 , другу 1/3 частку квартири повинен був отримати ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, однак свідоцтва отримати не встиг. Після смерті свого батька ОСОБА_3 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту від 16 жовтня 2017 року, який було складено батьком позивача за його життя на ім`я позивача. Постановою від 03 вересня 2020 року нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на підставі відсутності документів, які підтверджують родинний зв`язок між ОСОБА_3 та позивачем, та родинний зв`язок між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Представник позивача у відкрите судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглядати справу у відсутність позивача та її представника.

Представник відповідача Одеської міської ради у відкрите судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача не подала.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 16 липня 2018 року, актовий запис 7280 (а. с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складалася із 2/3 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

1/3 частка квартири АДРЕСА_1 належала на праві власності чоловіку ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 2 квітня 1993 року ( а. с. 12-12об.).

Позивач ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_2 , та як спадкоємиця першої черги за законом 25 листопада 2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 2616 (а. с. 8).

Іншим спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 був її чоловік - батько позивача ОСОБА_3 . Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 2019 року свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку видано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 619 (а. с. 14).

Після смерті ОСОБА_5 позивач 18 березня 2020 року звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. із заявою про прийняття спадщини як за законом, так і за заповітом (а. с. 69).

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 16 жовтня 2017 року ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я позивача - ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. та зареєстровано в реєстрі № 1976 (а. с. 77).

Постановою від 3 вересня 2020 року приватним нотаріусом Лутченко А.А. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 (а. с. 89).

В обґрунтування відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом зазначено, що в процесі підготовки було виявлено, що відсутні документи, які підтверджують родинний зв`язок між батьком, ОСОБА_3 , та дочкою - ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею за заповітом, та між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_2 , оскільки проживав і був зареєстрований на час відкриття спадщини разом з померлою, та успадкував 1/3 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини стали підставою для ОСОБА_1 звернутися до суду із відповідним позовом задля належного та ефективного захисту своїх прав, як спадкоємця ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одесі.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 4 жовтня 1958 року, актовий запис № 1764, батьками позивача є ОСОБА_6 , національність Єврей, та ОСОБА_2 , національність Єврейка (а. с. 84).

Із копії свідоцтва про зміну прізвища або імені від 21 квітня 1971 року, актовий запис № 44 вбачається, що мати позивача - ОСОБА_2 змінила ім`я на « ОСОБА_2 » російською мовою (а. с. 15). У вказаному свідоцтві також записана дочка ОСОБА_1 1958 року народження.

Після зміни імені мати позивача отримала повторне свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 , актовий запис № 3427, де її ім`я українською мовою зазначено « ОСОБА_2 », прізвище ОСОБА_2 (а. с. 16).

Із копії свідоцтва про одруження вбачається, що ОСОБА_6 , 1932 року народження, та ОСОБА_2 , 1931 року народження уклали шлюб 01 листопада 1957 року (а. с. 82).

3 травня 1994 року батьку позивача видано повторне свідоцтво про народження, де його ім`я зазначено російською мовою як ОСОБА_3 , а дату народження змінено на ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 18).

Із копії довідки № 1098 від 14 листопада 1989 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та змінив ім`я з ОСОБА_6 на ОСОБА_3 (а. с. 20).

Таким чином, родинний зв`язок між ОСОБА_1 із її батьком ОСОБА_6 , та родинний зв`язок із ОСОБА_6 із його дружиною ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження наявними у матеріалах справи доказами. Доказів на спростування вказаних обставин стороною відповідача до суду не надано.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За правилами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України).

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_2 , оскільки проживав із останньою за однією адресою на час відкриття спадщини, але не оформив своїх спадкових прав а ОСОБА_1 , в свою чергу, прийняла спадщину після померлого ОСОБА_6 , як спадкоємиця першої черги за законом, так як вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його право власності.

Задовольняючи позов, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому їх необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3, 12-16, 20, 29, 1216 - 1218, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 78, 81, 90, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 до Одеської міської ради, , адреса місцезнаходження: м. Одеса, пл. Думська, 1 про встановлення факту, визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що останні були чоловіком та дружиною.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що останні були дочкою та батьком.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, житловою площею 26,4 кв. м., загальною площею 42,0 кв. м. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07 червня 2021 року.

Суддя: Ю.В. Тополева