Провадження № 22-ц/810/818/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П. (суддя-доповідач)

суддів -Гаврилюка В.К., Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання -Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Скворцова Алла Юріївна

на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 вересня 2020 року ухваленого Сєвєродонецьким міським судом у складі: судді Кордюкової Ж.І. в приміщенні того ж суду

у цивільній справі про визнання кредитного договору недійсним та відновлення залишку коштів на рахунках

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

встановив:

У листопаді 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом, в якому просила визнати недійсним договір банківського обслуговування між нею та АТ КБ «Приватбанк», який останній вважає кредитним договором та відновити залишок коштів на її рахунках до того стану, в якому вони перебували на 12-00 год. 11.12.2016 року перед встановленням та використанням кредитного ліміту.

Позов мотивований введенням позивачки як споживача банківських послуг в оману щодо обставин за кредитним договором, умови якого між неї та банком не погоджувалися, у позивачки не було волевиявлення на укладення з банком кредитного договору, відповідач приховав від неї повну та об`єктивну інформацію з оформлення на її ім`я картки, яку банк на власний розсуд, з дебетної зробив кредитною, що свідчить про недійсність цього правочину.

Відповідач грубо ігнорує вимоги ст. 1073 ЦК України та продовжує обліковувати за позивачкою кредитну заборгованість, в т.ч. нараховувати на неї відсотки та штрафні санкції, на рахунках, відкритих на її ім`я.

На час звернення до суду із позовом позивачка не обізнана про умови кредитного договору, копія якого банком їй так і не надана.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачка звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У письмових поясненнях, які за змістом є відзивом на апеляційну скаргу, що надійшли до апеляційного суду, відповідач вважає доводи апеляційної скарги необгрунтованими, а оскаржуване заочне рішення суду законним, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, представника позивачки - адвоката Скворцову А.Ю., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду вказаним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з недоведеності позивачкою ОСОБА_1 обставин, які б стали підставою для визнання недійсним договору від 16.02.2015 року укладеного між нею та банком, і відновлення залишку коштів на рахунках позивачки до розміру в якому вони перебували станом на 12.00 год.11.12.2016 перед встановленням та використанням кредитного ліміту, оскільки позивачкою не було надано доказів на підтвердження доводів того, що відповідач навмисно ввів її в оману щодо обставин, які впливали на вчинення нею правочину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та обставини справи.

16 лютого 2015 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

По банківському рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» було відкрито і випущено дві картки - зарплатну та кредитну «Універсальну».

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір банківського обслуговування між нею та АТ КБ «Приватбанк», який останній вважає кредитним договором та відновити залишок коштів на її рахунках до того стану, в якому вони перебували на 12-00 год. 11.12.2016 року перед встановленням та використанням кредитного ліміту з підстав його вчинення під впливом обману, оскільки вона не мала наміру отримувати у банку кредит підписуючи 16 лютого 2015 року Анкету - заяву та отримувати картку "Універсальна", проте, банк в свою чергу надавши кредит третім особам та без відповідних на те підстав, наразі обліковує заборгованість за цим кредитом на рахунках, відкритих на ім`я позивачки.

За приписами статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Виходячи із змісту ст.230 ЦК України та з урахуванням керівних роз`яснень Верховного суду України, для задоволення позову про визнання недійсним правочину, позивачка зобов`язана довести, а суд встановити, що позивачка була введена в оману навмисними діями відповідача.

Позивачка вважає такими навмисними діями факт не повідомлення банком повного переліку послуг АТ КБ "Приватбанк", і відсутність можливості обрати до якої саме послуги приєднується клієнт.

Проте, ця обставина не є обманом в розумінні ст.230 ЦК України.

Обман - це навмисна, цільоспрямована дія, яка безпосередньо впливає на формування волі особи. Ознакою обману є умисел (активна форма), адже неможливо обманути з необережності.

Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоби спонукати її до укладення правочину є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст.230 ЦК України.

Отже, обман має місце, якщо недобросовісна сторона не просто не повідомила, а заперечувала наявність обставин та створила такі умови (особисто або за участю інших осіб), за яких добросовісна сторона не могла об`єктивно оцінити суттєві для неї обставини, за яких укладання правочину було б для неї неприйнятним.

Доказів щодо відмови ОСОБА_1 від отримання кредитної картки "Універсальная" під час укладення договору від 16.02.2015 року шляхом підписання Анкети - заяви, або звернення останньої до банку з відповідними скаргами з цього приводу суду не надано.

22 червня 2017 року у відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо несанкціонованого списання 11.12.2016 року грошових коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 банком у листі за №20.1.0.0.0/7-20170522/5233 повідомлено, що гроші з карткового рахунку були зняті шляхом переведення на сторонньому сайті, картковий рахунок був закритий невідомими особами у спосіб підробки сім карти з фінансовим номером ОСОБА_1 , що дало змогу керувати рахунком, у тому числі підняти кредитний ліміт на картці.

За результатами проведеного розслідування було виявлено що невідомі особи використовували номер - НОМЕР_2 для управління картками ОСОБА_1 .

Кредитний ліміт по картці № НОМЕР_3 був збільшений 11.12.2016 року о 16:31:19 год. до 11500.00 грн. через систему дистанційного обслуговування Приват24, з переходом на сайт limit.pb.ua з авторизацією фінансовим номером. Підтверджено ОТП паролем з номеру НОМЕР_2 .

Згідно з випискою по рахунку позивача № НОМЕР_4 за період з 01.12.2016 по 14.12.2016 року кредитний ліміт становить 0 грн., 11.12.2016 року відбулись операції з переказу грошових коштів в сумі 4000 грн., 7000 грн., 1200 грн., 3181,37 грн., 5055 грн., 2429 грн. та 1994,70 грн.

Відповідно до довідки банку від 12.12.2016 року №ЕT1О-ОНКЕ-743J-АКDU кредитний ліміт по рахунку № НОМЕР_5 за період з 01.12.2016 по 12.12.2016 року становить 15000 грн., 11.12.2016 року відбулись операції з переказу грошових коштів в сумі 1202 грн., 7002 грн., 4002 грн. та 1994,70 грн., на суму 14768,73 грн.

Відповідно до довідки банку від 12.12.2016 року №LDSV-V48R-A5M6-TR72 кредитний ліміт по рахунку № НОМЕР_6 становить 0 грн., 11.12.2016 року відбулись операції з переказу грошових коштів в сумі 1994,7 грн. та переказу коштів при розірванні договору - 3181,37 грн.

Відповідно до довідки від 14.05.2017 року №ALFL-QRS5-0M9F-KII5 по рахунку № НОМЕР_5 11.12.2016 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 7000 грн., до 11500 грн. та до 15000 грн.

Згідно копії витягу з кримінального провадження №0000518 за заявою 12 грудня 2016 року ОСОБА_1 органом досудового розслідування: Біловодським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області внесено до ЄРДР відомості за ч.3 ст.190 КК України за фактом заволодіння невідомими особами грошовими коштами з карти АТ КБ «Приватбанк», яка належить ОСОБА_1 .

Підвищення кредитного ліміту по картковому рахунку ОСОБА_1 та наступне за цим несанкціоноване зняття грошових коштів, відбувалось внаслідок шахрайських дій третіх осіб, за вказівками яких позивач вводила по своєму фінансовому номеру телефону комбінацію цифр та знаків, що надало останнім можливість отримати доступ до банківської картки ОСОБА_1 , відкритої в АТ КБ «Приватбанк».

У відповідь на звернення ОСОБА_1 до банку стосовно надання копії договору, у листі від 11.07.2017 № 20.1.0.0.0./7-20170703/91 останнім повідомлено, що договір банківського рахунку між банком та клієнтом складається з Анкети - заяви, підписаної клієнтом, та Умов та правил розташованих на сайті банку. Підписуючи анкету заяву, клієнт погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг. Один примірник договору було надано під підпис, а надання копії договорів клієнтам не передбачено діючим законодавством.

З досліджених судом доказів у даній справі не встановлено винних дій банку, пов`язаних з наданням кредиту третім особам без відповідних на те підстав, внаслідок чого за позивачкою банк обліковує кредитну заборгованість.

Під час апеляційного перегляду справи судом встановлено, що обставини на які посилається позивачка у даній справі, зокрема, щодо укладення вказаного вище договору банківських послуг від 16.02.2015 року за яким в подальшому 11.12.2016 року відбулось несанкціоноване отримання грошових коштів з відкритих на її ім`я рахунків третіми особами, внаслідок чого за ОСОБА_1 банк обліковує заборгованість, встановлені рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 вересня 2018 року, яке набрало законної сили, і залишено без змін постановою Луганського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року, що в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Отже, обставини за якими відбулось списання сторонніми третіми особами грошових коштів по рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 було обумовлено не навмисними діями відповідача, а власним недбальством(власною необачністю) самої позивачки.

За таких обставин є вірним висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

З вказаних підстав довід апеляційної скарги про неправильне застосування до правовідносин сторін норм матеріального права не заслуговують на увагу.

Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом є обґрунтуванням позовних вимог, зводяться до негоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 388, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повної постанови - 25 січня 2021 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.К. Гаврилюк

О.Ю. Карташов