Справа № 931/110/20
Провадження № 2/931/5/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

cпеціаліста - Мороз О.Г.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Привітненська сільська рада Локачинського району Волинської області, орган опіки та піклування Радехівської райдержадміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

14.02.2020 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Привітненська сільська рада Локачинського району Волинської області, орган опіки та піклування Радехівської райдержадміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_5 .

Їхнє подружнє життя не склалося, небажання дружини виконувати свої обов`язки, як по відношенню до нього, так і до сина, призвело до їх окремого проживання. При цьому, з літа 2019 року син ОСОБА_5 проживає із ним у с. Привітне, де навчається в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, за їх з відповідачем взаємною згодою.

Серед навчального року відповідач вирішила забрати дитину зі школи, однак яку ціль вона переслідувала - незрозуміло.

18 вересня 2019 року позивач був змушений подати заяву на ім`я директора школи з проханням надати дозвіл його синові відвідувати школу без наявних документів (оскільки їх забрала відповідач). Після чого, ОСОБА_5 знову було зараховано до списків учнів 3 класу.

Мінливе та хаотичне мислення ОСОБА_3 призводить до невизначеності у житті дитини, порушення сталого режиму життя.

На даний час дитина проживає разом з позивачем і він несе витрати на його утримання.

Оскільки у нього не має інформації про те, чи працевлаштована відповідач, тому просить суд визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на утримання дитини, у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн, щомісячно.

Зазначає, що сімейні відносини між ним та відповідачем припинились, у зв`язку з самоусуненням останньої від своїх обов`язків. ОСОБА_3 часто йшла з дому і приходила через декілька днів. Періодично він чи її родина писали заяви про її розшук, а коли працівники поліції її знаходили, то остання пояснювала, що просто заночувала у подруги. У зв`язку з наведеним, син залишився повністю під його відповідальністю та на утриманні і вихованні.

За місцем роботи та проживання позивач характеризується з позитивної сторони, трудолюбивий, компанійський, не помічений у вживанні алкогольних напоїв та порушенні громадського порядку. Його син охайний, чемний, розвинений. Школу відвідує завжди. Має книжки та зошити в належному вигляді. Таким чином, проживання з позивачем йде йому на користь і забезпечує його інтереси.

Позивач забезпечений житлом, позаяк є власником 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 , має у користуванні і власності земельні ділянки, загальною площею 0,20 га (для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства), а також земельну ділянку, площею 2,41 га, яку передав в оренду СФГ «Ждан», від якого отримує дохід.

Працює позивач у СФГ «Ждан» на посаді підсобного робітника, що підтверджує його спроможність утримувати сина, забезпечувати його усім необхідним для сталого розвитку.

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 10 жовтня 2019 року, наданим комісією Привітненської сільської ради, встановлено, що умови для проживання дитини хороші.

З огляду на наведене, просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 у розмірі 1200 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також вирішити питання розподілу судових витрат та витрат на правничу допомогу.

Ухвалою судді від 26 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 27.11.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та враховуючи позицію дитини, яка бажає проживати з батьком. До закінчення судових дебатів представник позивача заявив, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть подані ним після ухвалення судом рішення у даній справі.

11.01.2021 року відповідач подала письмові пояснення у справі, відповідно до яких просила у задоволенні вимог позивача відмовити. Зазначила, що їх з позивачем син постійно проживав разом із нею у с. Тетевчиці Радехівського району Львівської області, де відвідував школу.

Проте, після погіршення відносин між сторонами, позивач забрав його в с. Привітне та перешкоджає їй у можливості брати участь у вихованні дитини.

Вважає, що погіршення відносин між батьками не повинно впливати на виховання дитини, її право на спілкування з обома батьками.

Відповідно до характеристики відповідача, виданої Тетевчицьким старостинським округом Радехівської міської ради від 19 вересня 2019 року № 718, вбачається, що остання зареєстрована і проживає в с. Тетевчиці Радехівського району, виховує сина. Працьовита, товариська, має багато друзів, фізично витривала. Спиртними напоями не зловживає. Громадського порядку не порушує. Скарг від жителів села та зауважень з боку Тетевчицького старостинського округу на поведінку ОСОБА_3 немає.

Позитивна характеристика ОСОБА_3 видана також за місцем її роботи.

Така ж позитивна характеристика видана сину ОСОБА_5 зі школи у с. Тетевчиці.

Згідно із актом обстеження умов проживання матір`ю створені добрі умови для проживання дитини. ОСОБА_3 на диспансерному обліку в лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Таким чином, оскільки у відповідача наявні належні умови для проживання дитини, дитина тривалий час проживала саме у с. Тетевчиці разом із нею, а також те, що позивач перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову про визначення місця проживання сина ОСОБА_5 з батьком.

Висновок органу опіки та піклування від 24.10.2019 року вважає необ`єктивним, позаяк він не містить мотивів, якими керувалась Радехівська РДА, приймаючи рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, думка дитини щодо вирішення даного питання не заслуховувалася.

У судовому засіданні відповідач та її представник просили у задоволенні позову відмовити повністю, виходячи з наведеного вище. Зазначили, що пріорітетним є право матері на проживання із дитиною.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Привітненська сільська рада Локачинського району Волинської області 24.03.2020 року надіслала суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Не заперечує щодо задоволення позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: орган опіки та піклування Радехівської райдержадміністрації надіслав суду висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 з батьком, а також клопотання про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, думку дитини ОСОБА_5 (за участю спеціаліста - психолога), дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 від 08.06.2011 року, з якого вбачається, що сторони є його батьками (а.с. 11).

З пояснень позивача та відповідача вбачається, що вони разом із сином протягом тривалого часу проживали в с. Тетевчиці Радехівського району Львівської області, де ОСОБА_5 навчався у 1-2 класах ЗОШ І-ІІІ ст. с. Тетевчиці. Однак, влітку 2019 року вони разом переїхали до с. Привітне Локачинського району Волинської області, звідки відповідач через невеликий проміжок часу повернулася до с. Тетевчиці.

Малолітній син - ОСОБА_5 залишився проживати із батьком у с. Привітне Локачинського району, де проживає і на даний час та навчається в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с. Привітне. Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Однак, між батьками дитини існує спір щодо місця проживання їх сина, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У частинах першій-третій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїм сином ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Привітненської сільської ради № 274 від 10.02.2020 року (а.с. 30).

У власності ОСОБА_1 знаходиться 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка (пай), площею 2,41 га, яку останній передав в оренду СФГ «Ждан». Крім того, позивач має у користуванні земельні ділянки, загальною площею 0,20 га, з них: 0,125 га - для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та 0,075 га - для ведення особистого селянського господарства. Дані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №18851156, довідкою Привітненської сільської ради № 824 від 07.10.2019 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 017161 від 14.01.2008 року (а.с. 17, 18, 20, 22, 23).

Позивач працює на посаді підсобного робітника в СФГ «Ждан», за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, трудолюбивий, алкогольними напоями не зловживає, на даний час сам виховує сина, дитина регулярно і з задоволенням відвідує школу, завжди охайна, ввічлива та культурна, що підтверджується характеристикою та довідкою № 16 від 11.10.2019, виданими головою СФГ «Ждан», а також характеристикою Привітненської сільської ради (а.с. 21, 24, 25).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 10.10.2019 року, встановлено, що умови для проживання неповнолітнього ОСОБА_5 хороші. Зауважень не має, дитина має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним, в будинку прибрано, тепло та затишно (а.с. 28, 29).

Актом обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 23.07.2020 року підтверджено хороші умови для проживання малолітнього ОСОБА_5 . Крім того, при проведенні бесіди в сім`ї за участі представника служби у справах дітей та фахівця з соціальної роботи з`ясовано, що ОСОБА_1 піклується про свого сина, матір схильна до бродяжництва, кожного разу коли навідує сина, провокує конфлікти. Малолітній ОСОБА_5 виявляє бажання проживати разом з батьком (а.с. 155).

Згідно з актом оцінки потреб дитини - ОСОБА_5 та висновком до нього ОСОБА_1 забезпечує потреби дитини в повній мірі та справляється з труднощами, батьківський потенціал на високому рівні, вплив факторів та середовища, в якому проживає дитина, позитивно впливають на дитину та її розвиток (а.с.156-160).

Висновком органу опіки та піклування Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 25.02.2020 року № 03-26/390-11, складеним за зверненням відповідача - ОСОБА_3 , визначено, що проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 є таким, що відповідає інтересам дитини (а.с. 58, 59).

Відповідач, не погоджуючись із вищевказаним висновком органу опіки та піклування Радехівської районної державної адміністрації та заперечуючи щодо такого визначення місця проживання дитини, надала суду докази, якими обґрунтовує свої заперечення.

Так, відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_3 встановлено, що умови проживання добрі, в будинку чисто, затишно, для проживання дитини є окрема кімната, в якій є все необхідне (а.с. 136).

ОСОБА_3 за місцем проживання та попереднім місцем роботи - ДНЗ с. Тетевчиці, де працювала в період з 02.03.2016 року по 16.09.2016 року, характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, працелюбна, товариська, має багато друзів, громадського порядку не порушує, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась, що підтверджується характеристикою з ДНЗ с. Тетевчиці, характеристикою Тетевчицького старостинського округу, довідками КНП «Радехівська центральна районна лікарня» Радехівської районної ради від 28 квітня 2020 року №26 та № 28 і довідкою МВС України № (а.с. 135, 138, 139, 140, 148).

Відповідно до довідки Тетевчицького старостинського округу № 467 від 09.09.2020 року ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 137). В ході судового розгляду з`ясовано, що відповідач проживає разом із батьками та дядьком, дитина ОСОБА_5 також зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає. Доказів права власності відповідача на вказане або інше житло нею не подано.

На даний час ОСОБА_3 працює в ТзОВ «Мебель-Сервіс» та отримує заробітну плату в сумі 4768,20 грн на місяць, що підтверджується довідками ТзОВ «Мебель-Сервіс» (а.с. 141, 150). Разом з тим, варто зауважити, що відповідач прийнята на роботу лише 09.12.2020 року, що стверджується наказом ТзОВ "Мебель-Сервіс" №2-5691/801-к від 08.12.2020 року (а.с.142). Доказів офіційного працевлаштування в період з вересня 2016 року по грудень 2020 року відповідачем не подано.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стверджують, що відповідач систематично відвідує дитину під час її проживання з батьком, привозить сину одяг, іграшки та проводить з ним деякий час неподалік будинку позивача.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку, що матеріально-побутові умови сторін, як батька, так і матері є належними та достатніми для проживання сина. Також судом встановлено, що обоє батьків отримують самостійний дохід, характеризуються позитивно, кожен з них спроможний виховувати сина, і в межах своїх здібностей і фінансових можливостей здатні забезпечити необхідні умови життя для розвитку дитини.

Проте, як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1, 2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції про права дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Так, під час з`ясування думки дитини - ОСОБА_5 , який досяг 9 років, за участю психолога, судом встановлено, що рівень розвитку хлопчика дозволяють йому усвідомлено висловити свою думку стосовно питання визначення його місця проживання. ОСОБА_5 відкритий, має хороший фізичний та розумовий розвиток, чітко висловлює свої думки, охайний та доглянутий. Дитина емоційно прив`язана до батька, який користується у нього авторитетом, зазначив, що під час виникнення будь-яких проблем він в першу чергу звернеться до батька, останній звертався до лікарів щодо стану його здоров`я. ОСОБА_5 висловив бажання проживати разом із батьком, пояснивши, що з ним йому проживати зручно та комфортно, він має окрему кімнату та забезпечений усім необхідним. Йому більше подобається навчатися у школі с.Привітне, де він є відмінником, має друзів, захоплюється спортом, а у школі в с. Тетевчиці його ображали. Зазначив, що будь-якого тиску на нього щодо його позиції зі сторони батька та його родичів не було. Батько не забороняє бачитися з мамою, проте коли вона приїжджає, то часто провокує конфлікти. Вказав, що під час проживання разом з батьками в с. Тетевчиці матір періодично залишала їх на декілька днів та вони з батьком забирали її з м. Радехів. На даний час він бачиться і спілкується з мамою (в телефонному режимі, безпосередньо під час зустрічей) і, за його твердженням, такого спілкування з матір`ю йому достатньо.

Така ж думка дитини щодо бажання проживати з батьком зафіксована в акті обстеження умов проживання від 23.07.2020 року та зазначена у висновку органу опіки і піклування Радехівської РДА від 25.02.2020 року.

Доводи відповідача про те, що малолітня дитина у жодному разі не повинна бути розлучена з матір`ю, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 61-327цс18 відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись принципом максимального забезпечення прав та інтересів дитини, встановивши, що малолітній син сторін останнім часом проживає з батьком, який приділяє достатньо уваги для його виховання, відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, дитина перебуває на його утриманні, та врахувавши, що малолітній ОСОБА_5 під час розгляду справи виявив категоричне бажання залишитись проживати з батьком, суд вважає, що визначення місця проживання дитини разом із батьком ( ОСОБА_1 ) забезпечить якнайкращі інтереси дитини, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що матір дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною та участі у її вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування чи за рішенням суду.

Щодо стягнення аліментів з відповідача, суд бере до уваги наступне.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум з 1 січня 2021 року на дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 гривень.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує те, що малолітня дитина проживає із позивачем та перебуває на його утриманні.

Доказів добровільного врегулювання питання щодо утримання дитини сторонами не подано.

Відповідачем надано докази її працевлаштування та отримання доходу, доказів, які б підтверджували наявність на її утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, а також ту обставину, що вона за станом здоров`я чи у зв`язку з тим, що, перебуваючи у важкому матеріальному становищі, не спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, зазначеному позивачем, який є мінімальним гарантованим розміром аліментів для дитини відповідного віку, нею не подано.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Враховуючи наведене, норми ст. 182 СК України, вік дитини, положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення повністю, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн, щомісячно, з індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 14.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а позивача при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів було звільнено від сплати судового збору за даною вимогою відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн, решту судового збору в сумі 840, 80 грн за вимогою про визначення місця проживання дитини, що сплачений позивачем (а.с.8), слід стягнути з відповідача в користь позивача, згідно зі ст.141 ЦПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне.

Представником позивача у позовній заяві було зазначено, що попередній орієнтовний розмір витрат, що будуть понесені позивачем у зв`язку з реалізацією права на правничу допомогу становить 10000 грн.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Скориставшись положенням даної статті, представник позивача у судовому засіданні 20 січня 2021 року до закінчення судових дебатів зазначив, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані ним після ухвалення рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про призначення судового засідання у даній справі для вирішення питання про судові витрати та надання позивачу строку - п`ять днів після ухвалення даного рішення суду, для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 9, 12 Конвенції про права дитини, ст.ст. 10-13, 77, 81, 141, ст.ст. 263-265, п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст. 7, 160, 161, 171, 180-182, 184 СК України, ст.ст. 8, 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією суми відповідно до закону, починаючи з 14.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. судового збору на р/р UА0026001, отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 15:00 28 січня 2021 року, яке відбудеться в приміщенні Локачинського районного суду Волинської області за адресою: смт. Локачі, вул. Миру, 20 Локачинського району Волинської області. Встановити позивачу строк - п`ять днів після ухвалення даного рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

- Привітненська сільська рада Локачинського району Волинської області, адреса місцезнаходження: с. Привітне, вул. Центральна, 73 Локачинського району Волинської області, .

- Орган опіки та піклування Радехівської райдержадміністрації, адреса місцезнаходження: м. Радехів, вул. Відродження, 3, Львівська область, код ЄДРПОУ - 04056380.

Повний текст рішення суду складено 29.01.2021 року.

Суддя Локачинського районного суду Т.О. Кідиба