Справа №489/2358/21
Провадження №2/489/1609/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4224 грн. 70 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі до 25.02.2020 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитини проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2019, з відповідача на її користь на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. На теперішній час заборгованість по аліментам погашена повністю, але сплачується в мінімальному розмірі, що в порівняні з цінами є недостатньою на утримання дитини. На даний час на лікування та щеплення дитини нею витрачено грошові кошти у розмірі 8449,40 грн. Відповідач участі у лікуванні дитини не приймав, ніякої допомоги не надавав.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що він постійно спілкується з дитиною, сплачує аліменти. На теперішній час заборгованості по сплаті аліментів не має. Він пропонував позивачці допомогу, проте остання відмовлялася її приймати. Він не заперечує, що витрати, які понесла позивачка у зв`язку з лікуванням дитини необхідно відшкодовувати, але позивачкою не надано підтверджуючих документів на додаткові витрати. Довідка надана КНП «ЦПМСД Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області» датована 18.03.2021, а надана інформація, що дитини ОСОБА_3 , зокрема, хворіє з 29.03.2021 по теперішній час, тобто лікар передбачила, що дитини захворіє після надання довідки, що є неприпустимим. Крім того, в довідці зазначені суми: 1230,55 грн., 1147,81 грн., 2345,84 грн., 3725,20 грн., але не зрозуміло, що це за суми та кому належать ці витрати. Також позивачкою долучено до матеріалів справи квитанції на придбання ліків, частина яких датовані коли дитина не хворіла та лікування не проводилося. Крім того, позивачкою не долучено до матеріалів справи чек на придбання вакцини для щеплення.

Ухвалою суду від 21.04.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.09.2015. Шлюб між сторонами розірвано 25.02.2020 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2020.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2019 стягнуто боржника з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 грудня 2018 року та до досягнення ним повноліття.

Сторони зазначають, що заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має.

Позивачка в своєму позові зазначає, що на даний час на лікування та щеплення дитини нею витрачено грошові кошти у розмірі 8449,40 грн.

З довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області» від 18.03.2021 за вих. № 468, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово знаходився на амбулаторному лікуванні, а саме з: 14.02.2020 по 21.02.2020; з 27.07.2020 по 05.08.2020; з 28.09.2020 по 05.10.2020; з 26.10.2020 по 06.11.2020; з 18.01.2021 по 02.02.2021; з 08.02.2021 по 15.02.2021; з 24.02.2021 по 01.03.2021; з 29.03.2021 по теперішній час, та йому було призначено медикаментозне лікування.

Позивачкою долучено до матеріалів справи копій квитанцій про придбання ліків на загальну суму 8449,40 грн. (а.с 9-13).

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18).

Отже, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

З доданої до суду першої інстанції довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області» від 18.03.2021 за вих. № 468 вбачається невідповідність, а саме довідка датована 18 березня 2021 року, містить відомості що дитина ОСОБА_3 хворіє з 29.03.2021 по теперішній час, а тому судом, твердження про те, що дитина хворіє після 18 березня 2021 року та їй призначено лікування, не береться до уваги.

З квитанцій долучених до матеріалів справи, вбачається, що позивачкою були придбані медичні препарати до та після призначення лікарем лікування, а саме: квитанцією від 14.06.2020; квитанцією від 13.03.2019; квитанціями від 01.04.2021; квитанціями від 30.03.2021; квитанцією від 29.03.2021; квитанцією від 28.06.2019, а тому вказані квитанції судом не беруться до уваги.

Відповідач в своєму відзиві зазначає, що позивачкою не долучено до матеріалів справи чек на придбання вакцини для щеплення.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області» від 18.03.2021 за вих. № 468, ОСОБА_3 вакциновано своєчасно за власні кошти на загальну суму 3725,20 грн.

З квитанції (1) від 14.06.2020 та квитанції (2) від серпня 2019 вбачається, що в ПП «Медицина для вас» придбано ОСОБА_4 на загальну суму 1590,50 грн. Даний препарат є комбінованою вакциною.

З квитанцій (4), (5), (6), (7) вбачається, що позивачкою придбано медичні препарати за призначенням на загальну суму 1827,57 грн.

З товарного чеку № 10990 від 01.03.2021, вбачається, що позивачкою придбано медичний препарат за призначенням на суму 550,79 грн.

Таким чином, суд, беручи до уваги належні докази, приходить до висновку, що на лікування та вакцинацію дитини витрачено 3968 грн. 86 коп., половина з якої підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 426 грн. 50 коп..

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1984 грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 426 грн. 50 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_3 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «10» червня 2021 року.