Справа №705/2308/21
4-с/705/28/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Білик О.В.

за участю: секретаря судового засідання Щербакової Л.А.

представника заявника адвоката Гейка В.А.

державного виконавця Щербак О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані скаргу ОСОБА_1 , що подана представником заявника - адвокатом Гейко Василем Анатолійовичем на рішення державного виконавця про відмову в знятті арешту з майна боржника та заборони його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гейко В.А. звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на рішення державного виконавця про відмову в знятті арешту з майна боржника та заборони його відчуження. У скарзі заявник посилається на те, що постановою №33599424 від 17.09.2012 про арешт майна боржника та заборони його відчуження, головним державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського МРУЮ Тицькун С.В. накладено арешт на майно ОСОБА_1 .. Зазначена постанова унеможливлює право вільно розпоряджатись нерухомим майном, що належить ОСОБА_1 . Заявник вказує, що він повністю виконав свої зобов`язання перед банком «Надра» та сплатив борг. З огляду на те, що дії державного виконавця щодо відмови у задоволенні заяви про скасування арешту є протиправними та такими, що порушують норми закону, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гейко В.А. звернувся до суду з даною скаргою.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, довірив свої інтереси в суді представляти адвокату Гейко В.А.

В судовому засіданні адвокат Гейко В.А. посилаючись на обставини, що викладені у скарзі, просив її задоволити та зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 .

Державний виконавець Щербак О.І. в судовому засіданні вказувала, що арешт на майно ОСОБА_1 накладений в рамках виконавчого провадження відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження». У державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, у зв`язку з відсутністю даних щодо погашення боргів ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов таких висновків.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Судом встановлено, що 17.09.2012 постановою головного державного виконавця Уманського міського відділу ДВС Уманського МРУЮ Тицькун С.В. про арешт майна боржника та заборони його відчуження №33599424, накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 ..

Заявник ОСОБА_1 звернувся до начальника Уманського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття накладеного арешту на його рухоме майно, однак відповідно до листа начальника відділу у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, у зв`язку з відсутністю даних щодо погашення боргу в повному обсязі.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Судом встановлено, що виконавче провадження №33599177 з примусового виконання виконавчого листа Уманського міськрайонного суду №2-1961-2011 від 24.02.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в розмірі 9476,39 гривень 30.08.2013 повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 2013 року), виконавче провадження завершено; виконавче провадження №33599424 з примусового виконання виконавчого листа Уманського міськрайонного суду №2-1961-2011 від 24.02.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в розмірі 214,76 гривень 30.08.2013 повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції 2013 року), виконавче провадження завершено.

Державний виконавець не надала суду доказів наявності виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, а листом № 13729/3 від 06 травня 2021 року начальник відділу повідомив про те, що виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 завершені відповідно до п.2 , п.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Одночасно у листі вказано, що в Уманському МВ ДВС відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, у зв`язку з відсутністю даних щодо погашення боргів ОСОБА_1 в повному обсязі.

При цьому, судом встановлено відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Надра», що підтверджується довідкою начальника відділення № 2313 ПАТ КБ «Надра», в якій вказано, що ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору № 68п/15/2007-980 від 24.09.2007 виконав в повному обсязі.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - «Інструкція №512/5») в редакції чинній на 2013 рік, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція станом на 2013 рік) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, відповідно до зазначеної статті та Інструкції №512/5 Відділ державної виконавчої служби при поверненні виконавчого документа стягувачу повинен був скасувати арешт з майна боржника, проте державним виконавцем вказані дії не були здійснені у вищевказаних виконавчих провадженнях.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що незняття державним виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і тому скарга ОСОБА_1 , що подана представником заявника - адвокатом Гейко Василем Анатолійовичем на рішення державного виконавця про відмову в знятті арешту з майна боржника та заборони його відчуження підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383,387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , що подана представником заявника - адвокатом Гейко Василем Анатолійовичем на рішення державного виконавця про відмову в знятті арешту з майна боржника та заборони його відчуження, задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Уманського міського відділу ДВС Уманського МРУЮ Тицькун С.В. щодо не зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №33599424.

Зобов`язати головного державного виконавця Уманського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) скасувати арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №33599424, що накладений постановою про арешт майна боржника та заборона його відчуження від 17.09.2012.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Білик