Справа № 696/667/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

за участі секретаря Луцаєвської Н.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в залі суду у м. Кам`янка цивільну справу за позовом Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа Кам`янська районна державна адміністрація Черкаської області (вул. Героїв Майдану, б. 37 в м. Кам`янка Черкаської області), Карлівська районна державна адміністрація Полтавської області (вул. Полтавський шлях, б. 54 м. Карлівка Полтавської області) про позбавлення батьківських прав,

встановив :

Виноградівська РДА Закарпатської області як орган опіки та піклування звернулась в суд з вказаним позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги своєї заяви мотивують тим, що з 27.02.2020 року у них на обліку, як дитина яка залишилася без батьківського піклування перебуває малолітня ОСОБА_3 , матір`ю якої, є відповідач по даній справі.

Як зазначили в своєму позові, що підставою взяття малолітньої дитини на облік «як дитини яка залишилася без батьківського піклування» слугувало виявлення її сторонньою особою, у с.Драгово Хустського району Закарпатської області, тобто в іншому населеному пункті від її місця проживання, у відсутній батьків та вподальшому влаштування до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА.

З проведеної працівниками Хустської служби у справах дітей бесіди з малолітньою ОСОБА_3 стало відомо, що вона до своєї втечі проживала з братом та сестрою в сім`ї ОСОБА_4 в с.Хижа Виноградівського району, який являвся співмешканцем її матері, відноситься до неї погано, примушував жебракувати, а мати ОСОБА_5 перебувала за межами України. Повертатися до нього вона не хотіла.

Через дані обставини працівники служби у справах дітей з метою вирішення подальшої долі малолітньої вдалися до дій спрямованих на встановлення місця знаходження її матері та близьких родичів.

В ході проведеної роботи працівниками служби було встановлено місце реєстрації проживання відповідача по справі, а саме с.Баландине Кам`янського району Черкаської області, та близького родича малолітньої, а саме її бабусі по материнській лінії ОСОБА_6 , яка проживає в м.Карлівка Полтавської області, та яка як зазначили, мала намір встановити опіку над своєю малолітньою онукою ОСОБА_3 .

Оскільки за час перебування в притулку, мати малолітньої дитини ОСОБА_5 , жодного разу до неї не приходила, життям та здоров`ям не цікавилась, вважали, що вона має бути позбавлена батьківських прав з підстав, встановлених законом, та що вирішення даного питання дасть можливість забезпечити право дитини на виховання в сім`ї.

13 липня 2020 року ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено термін Кам`янській РДА в Черкаській області та Карлівській РДА в Полтавській області на подачу до суду висновків щодо доцільності порушення питання про позбавлення батьківських прав відповідача по справі.

11 серпня 2020 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області, через не подання до суду зобов`язаними сторонами висновків щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача по справі, було повторно зобов`язано даних сторін надати висновки.

03 вересня 2020 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області було закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача, в судове засідання не з`явився, попередньо надіслав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без представника сторони позивача та задоволити вимоги позовної заяви в повному обсязі.

Відповідач в судових засіданнях позовні вимоги не визнала, категорично заперечувала проти їх задоволення та пояснила, що через тяжкий фінансовий стан вона була вимушена перебувати на заробітках поза межами України, а своїх дітей ОСОБА_7 , 2012 р.н., ОСОБА_8 , 2015 р.н. та ОСОБА_3 , 2008 р.н. на час перебування за кордоном, зі згоди свого бувшого чоловіка ОСОБА_9 вирішила залишити проживати з ним в с.Хижа Виноградівського району Закарпатської області за місцем його проживання, оскільки доходу її матері(пенсії), яка проживає в м.Карлівка Полтавської області не вистачило б утримувати трьох малолітніх дітей.

Після приїзду в Україну дізналася про жахливе поводження ОСОБА_9 з її дітьми, а саме, що він примушував їх жебракувати, та що після втечі від нього її старша донька знаходиться у притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА, та щодо неї порушено питання про позбавлення її батьківських прав відносно її старшої доньки. Оскільки вона любить своїх дітей і більше не має наміру ніколи їх залишати, двох своїх доньок забрала із ОСОБА_10 та проживає з ними в м.Карлівка Полтавської області, турбується про їхнє здоров`я та розвиток, створює належні умови для проживання. Сина ОСОБА_11 , на даний час залишається проживати з батьком, оскільки останній відмовився дати свою згоду на проживання з матір`ю, нею ініційоване звернення до суду щодо визначення місця проживання дитини.

Представники інших сторін по справі в судове засідання не з`явились, попередньо надіслали до суду заяви, в яких просили розгляд справи провести без їхньої участі.

Заслухавши присутніх учасників судового засідання, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 150-180 СК України, батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної, загальної та середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як встановлено в ході судового розгляду та підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.5), відповідач є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис про народження якої було проведено на підставі ч.1 ст.135 СК України ( за заявою матері, яка на момент реєстрації народження дитини у шлюбі не перебувала).

Окрім ОСОБА_3 у відповідача, є ще двоє малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьком цих двох дітей є ОСОБА_9 , мешканець с.Хижа Виноградівського району Закарпатської області.

Реєстрацією місця проживання відповідача та її трьох малолітніх дітей, є АДРЕСА_2 , де вони проживали певний час у 2017 році. Дане підтверджено довідкою виконавчого комітету Баландинської сільської ради № 257 від 04.08.2020 (а.с.30).

В період проживання відповідача на території Баландинської сільської ради, малолітня ОСОБА_3 навчалася в Баландинській ЗОШ І-ІІІ ступенів. З довідки виданої за підписом директора Баландинського ліцею Баландинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області № 35 від 31.08.2020 року (а.с.50) вбачається, що за період навчання учениці, ОСОБА_5 , батьківські обов`язки виконувала належним чином, цікавилась навчанням дочки, відвідувала батьківські збори . Інші компроментуючі дані стосовно відповідача відсутні.

Суд критично оцінює висновок Виноградівської РДА як органу опіки та піклування, який покладений в основу ініціювання перед судом позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердженням факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України).

В ході розгляду справи відповідач пояснила, що не мала наміру ухилятися від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей. Перебування за межами України, було наслідком скрутного фінансового стану та неможливістю заробити кошти, які потрібні серед іншого і на забезпечення дітей усім необхідним. Залишаючи дітей на свого співмешканця, батька двох дітей, вона й гадки не мала, що він буде змушувати їх до жебрацтва, та що її донька ОСОБА_12 опиниться в такій складній життєвій ситуації.

Також зазначила, що вона дуже любить своїх дітей, та що більше ніколи їх не залишить без материнської турботи.

Дані свідчення судом перевірені, знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи витребуваних судом, та є безсумнівними щодо їх правдивості.

Судом встановлено, що з липня 2020 року, двоє доньок відповідача, проживають з нею в АДРЕСА_3 , в будинку матері відповідача гр. ОСОБА_6 , яка також допомагає забезпечувати потреби родини.

У грудні 2020 року відповідачем придбано будинок за адресою : АДРЕСА_3 (договір купівлі-продажу від 23.12.2020), у який планують переїхати разом з дітьми після облаштування.

Згідно акту обстеження від 05.01.2021 року, умови проживання сім`ї задовільні. Будинок підключений до мереж електро-, газо-, та водопостачання. Кімнати облаштовані меблями та побутовою технікою. У кімнатах чисто, охайно, затишно. Для малолітньої відведено окрему кімнату, облаштовану згідно віку та потреб (є місце для сну та відпочинку, робочий куточок для занять). У наявності одяг, взуття, речі щоденного вжитку, канцелярське приладдя, продукти харчування.

Згідно інформації відділу освіти, молоді та спорту Карлівської райдержадміністрації ( №8 від 04.01.2021) малолітня ОСОБА_3 є учиницею Варварівської спеціальної загальноосвітньої школи- інтернату.Мати дитини ОСОБА_1 , постійно цікавиться станом справ дитини в закладі, має тісний контакт з вихователями.

Відповідно до листа КНП « Карлівський центр первинної медико-санітарної допомоги» (вих. № б/н від 11.01.2021) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває під наглядом лікаря педіатра Карлівської АЗПСМ з липня 2020 року. Мати дитини виконує всі рекомендації надані лікарем педіатром та вузькими фахівцями щодо амбулаторного лікування та збереження здоров`я своєї дитини.

Дана інформація надана службою у справах дітей Карлівської райдержадміністрації Полтавської області на запит суду, та свідчить, що ОСОБА_5 , належним чином виконує батьківські обов`язки щодо доньки- ОСОБА_3 , забезпечує їй належний догляд, навчання, виховання та лікування.

У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач не систематично, а одноразово ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки, однак в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно своєї дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до неї батьківських прав, та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувалась мати офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини.

Позиція суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення її батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 19, 150, 155, 164, 166 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, суд ,

ухвалив:

В задоволенні позову Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа Кам`янська районна державна адміністрація Черкаської області (вул. Героїв Майдану, б. 37 в м. Кам`янка Черкаської області), Карлівська районна державна адміністрація Полтавської області (вул. Полтавський шлях, б. 54 м. Карлівка Полтавської області) про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи через Кам`янський районний суд Черкаської області.

Суддя: В.В. Шкреба