Справа №597/1230/20
Провадження №2/597/9/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2021 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дудяка С.В.

з участю:

секретаря судового засідання Богдана В.М.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

в с т а н о в и в:

Позивачка в позовній заяві та разом із своїм представником в судовому засіданні просять визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 .

В обҐрунтування своїх позовних вимог позивачка та її представник покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_6 , який на час смерті володів земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, серії ЯБ №801003 від 20.02.2006 року, серії ЯЗ №337080 від 03.03.2009 року, серії ЯЗ №337081 від 03.03.2009 року, площею відповідно по 0,61 га кожна.

Позивачка зазначає, що коли звернулася до нотаріальної контори за місцем знаходження нерухомого майна із заявою про прийняття спадщини, їй відмовлено та повідомлено про необхідність продовження терміну для прийняття спадщини в судовому порядку, поскільки даний строк нею пропущено.

Своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини позивачка, як стверджує вона та її представник, не мала змоги, оскільки хворіє та потребує постійного лікування, обстеження і профілактики. Крім цього, саме в період необхідності подання заяви про прийняття спадщини вона знаходилася на амбулаторному лікуванні, внаслідок чого була позбавлена такої можливості.

Тому позивачка та її представник підтримують заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просять їх задоволити.

Ухвалою суду 04.09.2020 року про відкриття провадження у справі відповідачу 1 - Зозулинській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Представник відповідача 1 - Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області відзиву на даний позов у визначений судом строк не подала, в судове засідання не з`явилася, однак надіслала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалами суду від 30.09.2020 року та 03.11.2020 року до участі у даній справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Відповідачка 2 - ОСОБА_4 відзиву на даний позов у визначений судом строк не подала, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомила, в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд вважає, що відповідачка 2 не з`явилася в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без її участі, так як проти цього не заперечує позивачка та її представник.

Відповідачки 3 та 4 - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відзиву на даний позов у визначений судом строк не подали, однак в даному та в попередньому судових засіданнях відповідно, позову не визнали, просять відмовити в його задоволенні повністю.

Відповідно до ст.178 ч.8 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного:

Відповідно до повторного свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 05.08.2020 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкодавець ОСОБА_6 , як стверджує позивачка та надає про це докази, за життя володів земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, серії ЯБ №801003 від 20.02.2006 року, серії ЯЗ №337080 від 03.03.2009 року та серії ЯЗ №337081 від 03.03.2009 року, площею відповідно по 0,61 га кожна.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_6 , що стверджується її повторним свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 02.04.2019 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу 25.04.1991 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , серії НОМЕР_3 від 25.04.1991 року, тому являється спадкоємицею першої черги по закону після смерті батька.

Положеннями ст.1270 ч.1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:

- у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

- ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:

- тривала хвороба спадкоємців;

- велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;

- складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;

- перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних сил України;

- необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey) від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та ст.10 ч.4 ЦПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Позивачка та її представник, як на підставу обҐрунтування свого позову, покликаються на те, що своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини позивачка не мала змоги, оскільки хворіє та потребує постійного лікування, обстеження і профілактики. Саме в період необхідності подання заяви про прийняття спадщини вона знаходилася на амбулаторному лікуванні, внаслідок чого була позбавлена такої можливості.

На підтвердження даних обставин, як докази, надають виписку з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 27.06.2018 року, виписку з історії хвороби позивачки, відповідно до інформації що в ній міститься дата госпіталізації ОСОБА_1 04.06.2020 року, дата виписки 05.06.2020 року.

Також представили довідку лікаря №291 від 17.08.2020 року про те, що ОСОБА_1 з 12.01.2017 року по 22.01.2017 року знаходилася на амбулаторному лікуванні в Зозулинській амбулаторії.

У відповідності до ст.129 ч.3 п.4 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, суд вважає недоведеною в судовому засіданні поважність пропуску позивачкою строку визначеного ст.1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини, з урахуванням того, що спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини тривав до 19.01.2017 року, а амбулаторне лікування позивачка проходила з 12.01.2017 року по 22.01.2017 року.

Тому, обставини пропуску строку для прийняття спадщини, зазначені позивачкою та її представником, суд не визнає поважними, вважаючи, що у спадкоємиці не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини.

При вирішення даного спору суд також враховує те, що дружина спадкодавця ОСОБА_6 ОСОБА_4 07.11.2018 року отримала три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, серії ЯБ №801003 від 20.02.2006 року, серії ЯЗ №337080 від 03.03.2009 року та серії ЯЗ №337081 від 03.03.2009 року, площею відповідно по 0,61 га кожна, відомості про які внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07.11.2018 року за №№144390514, 144353629, 144382266.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог.

Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат по даній справі, суд вважає, що судові витрати по справі слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.1216, 1217, 1261, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 76-81, 89, 141, 178 ч.8, 211, 258, 259, 263-266, 268, 272, 273, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог.

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляцію, яка подається безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 01.02.2021 року.

Суддя

С. В. Дудяк