Провадження № 2/641/243/2021 Справа № 641/1187/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Фанда О.А.,

за участю секретаря судових засідань - Максимової Т.І.,

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він разом з батьками проживає в житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Власником вказаного житлового приміщення (1/2 частини) є його мати ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу посвідченого нотаріально від 23 грудня 2006 року.

Власником іншої 1/2 частини вказаного житлового будинку є ОСОБА_6 .

Позивач зазначав, що донька ОСОБА_6 - ОСОБА_3 , її чоловік ОСОБА_4 та батько чоловіка ОСОБА_5 протягом тривалого часу вчиняють неправомірні дії щодо нього та його матері ОСОБА_1 .

Так, 22 травня 2019 року на подвір`ї, де проживає позивач, ОСОБА_3 нищила рослини, які були висаджені родиною позивача, а її чоловік ОСОБА_4 вдарив позивача по руці та вибив телефон, за допомогою якого він, позивач, фіксував неправомірні дії відповідачів. Крім цього, ОСОБА_4 штовхав мати позивача ОСОБА_1

23 травня 2019 року відповідачі незаконно, проти волі позивача та його матері увійшли до подвір`я родини позивача та стали вчиняти неправомірні дії щодо ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_4 виражався на її адресу нецензурною лайкою, ОСОБА_5 викручував руки та принижував її людську гідність, а ОСОБА_3 прилюдно облила ОСОБА_1 брудною водою та вдягла відро їй на голову.

31 жовтня 2019 року ОСОБА_4 ображав мати позивача, звертаючись особисто до нього, що позивач сприйняв як власну образу.

Зазначеними діями відповідачів позивачу завдано моральну шкоду.

Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст.ст. 23, 280, 288, 289, 297 ЦК України позивач просив: визнати дії відповідачів відносно ОСОБА_2 протиправними; визнати спільні дії відповідачів щодо його матері ОСОБА_1 протиправними; стягнути з ОСОБА_3 на його користь на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн; стягнути з ОСОБА_4 на його користь на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його користь як відшкодування моральної шкоди 12 000 грн, з урахуванням вини кожного: з ОСОБА_3 2000 грн, з ОСОБА_4 10 000 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на його користь на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн, з урахуванням вини кожного: з ОСОБА_3 5000 грн; ОСОБА_4 3000 грн; ОСОБА_5 7000 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду свого представника ОСОБА_1 , яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідно до ст. 92 ЦПК України ОСОБА_1 за власною ініціативою була допитана в судовому засіданні, в якості свідка та підтвердила вчинення відповідачами неправомірних дій відносно неї та її сина ОСОБА_2 , як про це зазначено позивачем в позовній заяві.

Відповідачі до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник відповідачів в судовому засіданні 1 грудня 2020 року проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. При цьому посилався на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є власниками в рівних частках житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Комінтернівським районним судом м. Харкова затверджено мирову угоду укладену між ОСОБА_1 та попереднім власником щодо порядку користування спільною власністю та земельною ділянкою. Проте на сьогоднішній день, ОСОБА_6 не має можливості зробити ремонт у належній їй частині домоволодіння, оскільки ОСОБА_1 чинить значні перешкоди у проведенні будь-яких ремонтних робіт.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель розташованому за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 23 грудня 2006 року (а.с. 154).

Власником іншої Ѕ частини вказаного будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд є ОСОБА_6 на підставі договору купівлі - продажу від 28 грудня 2017 року (а.с. 100-102). Продавцем за вказаним договором та попереднім власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_7 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2013 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_8 про виділ частки у праві спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_9 про виділ частки із спільної власності та визначення порядку користування земельною ділянкою закрито.

Виділено у спільне користування ОСОБА_7 , яка є власницею ј частини та ОСОБА_8 , який є власником ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 наступне майно: в житловому будинку літ. «А» приміщення № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, сіни літ. «а», приміщення І, ганок літ. «аІ», господарські будівлі - душ. Літ. «З», вбиральня літ. «Г», огорожа № 2, частина огорожі № 1 (в`їзд).

Виділено у власність ОСОБА_1 , яка є власницею Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 наступне майно: в житловому будинку: приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, ганок літ. «а.4», господарчі будівлі літ. «Б», літня кухня літ. «Д», погріб літ «В», душ літ. «Е».

Частину огорожі № 1 (хвіртка) залишено в спільному користуванні співвласників.

Визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 за планом наданим експертом ХНДІСЕ ім. Бокаріуса (Додатковий варіант порядку користування земельною ділянкою); ОСОБА_1 зобов`язується сплатити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в якості компенсації за виділене майно грошову суму відповідно до погодженого мировою угодою графіку.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь яких усунень порушень його права власності від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми, є наявність у позивача права власності та встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Відповідачі: донька ОСОБА_6 - ОСОБА_3 , її чоловік ОСОБА_4 та батько чоловіка ОСОБА_5 , зі згоди власника ОСОБА_6 , проводять ремонтні роботи на належній ОСОБА_6 частині власності. Зазначені обставини представником позивача не спростовані.

Згідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, але не виключно, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальною юридичною підставою всіх видів юридичної відповідальності вважається порушення норми права. Фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення як юридичний факт.

Цивільне правопорушення - це протиправна дія або бездіяльність особи, що порушує норми актів цивільного законодавства або умови договору, і з якою договір або закон пов`язують виникнення цивільно-правової відповідальності.

Поведінка особи визнається протиправною, якщо вона не відповідає вимогам права, вираженим в актах цивільного законодавства або договорі. Недоговірна відповідальність виникає лише у разі завдання шкоди неправомірними діями правопорушника (частина 1 статті 1166 ЦК). У разі ж завдання шкоди правомірними діями, цивільна відповідальність не настає.

Таким чином, протиправний характер діяння є універсальною типовою умовою цивільно-правової відповідальності. Якщо порушуються цивільні відносини, які виникають на підставі будь-яких юридичних фактів, крім договору (відповідно при недоговірній відповідальності), протиправним визнається діяння особи, що порушує заборони, а також прямі приписи певної поведінки учасників правовідносин, встановлені в нормах права.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно роз`яснень, викладених в постанові Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З пояснень представників сторін встановлено, що між власниками та членами їх родин склалися неприязні стосунки щодо порядку користування спільною власністю.

ОСОБА_2 обґрунтовуючи підстави позову зазначає, що 22 травня 2019 року ОСОБА_4 вдарив його по руці та вибив телефон, за допомогою якого він, позивач, фіксував неправомірні дії відповідачів.

При цьому до матеріалів справи доказів звернення ОСОБА_2 або його законного представника до правоохоронних органів з приводу зазначених дій відповідача ОСОБА_4 не надано. Відсутні докази ушкодження здоров`я ОСОБА_2 внаслідок дій відповідачів.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано та судом не встановлено.

Всі інші обґрунтування завданої позивачу моральної шкоди зводяться до посилань на неправомірні дії відповідачів, вчинених відносно ОСОБА_1 .

Однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень ОСОБА_2 діяти в інтересах своєї матері ОСОБА_1 .

З врахуванням вищезазначеного, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судом також не встановлено підстав для постановлення за заявою представника позивача ОСОБА_1 окремої ухвали відносно представника відповідачів адвоката Мирося С.В.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

озовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 1 лютого 2021 року.

Текст судового рішення доступний для ознайомлення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://wwwreyestr.gov.ua.

Суддя: О. А. Фанда