КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7272/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.,

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Янчука Максима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Захарчук С.С.

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження, -

встановив:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження, а саме рішення Ленінського районного суду міста Севастополя від 01 листопада 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Севастополя у цивільній справі №2703/12104/04/2012 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним.

Заяву обґрунтовує тим, що зазначеним рішенням визнано недійсним договір поруки від 12 вересня 2007 року №813/07-И-П з моменту його вчинення.

В свою чергу рішенням Ленінського районного суду міста Севастополя від 20 жовтня 2010 року з неї, як поручителя за вказаним вище договором поруки, та ОСОБА_2 стягнуто на користь АТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором.

В січні 2014 року звернулась до Ленінського районного суду міста Севастополя із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення цього ж суду від 20 жовтня 2010 року, але у зв`язку із окупацією півострова Російською Федерацією залишила територію АР Крим.

Вказує, що 01 жовтня 2019 року отримала постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-2986/10 від 26 серпня 2011 року, виданого Ленінським районним судом міста Севастополя, після чого звернулась до зазначеного суду, який знаходиться на окупованій території, із заявою про отримання рішення за наслідками розгляду заяви про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами. У відповіді від 14 січня 2020 року процитовано лише положення законодавства без конкретизації стану розгляду справи.

В подальшому Святошинським районним судом міста Києва відкрито провадження за заявою про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, але здійснити розгляд заяви без рішення про визнання договору недійсним не є можливим.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року у задоволенні заяви відмовлено у зв`язку із закінченням передбачених пунктом 2 частини 4 статті 492 ЦПК України строків.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Янчуком М.О. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на обставини, якими обґрунтована заява про відновлення втраченого судового провадження. Також вказує, що суд невірно визначився із предметом спору, до якого можуть бути застосовані положення закону про строки звернення із заявою. Так, вказує, що строки звернення із заявою залежать від строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, тоді як рішення, яке просить відновити заявник, не підлягає примусовому виконанню.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, адвокат Янчук М.О. направив заяву про розгляд справи за відсутності скаржника.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно статті 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно частини 4 статті 491 ЦПК України визначено, що заява про відновлення втраченого судового провадження може бути подана до суду незалежно від строку зберігання судового провадження, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Частиною 5 статті 491 ЦПК України унормовано, що заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Згідно пункту 2 частини 4 статті 492 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження у випадках, зокрема, коли заява подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 491 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Залежно від підстав позову та предмету позовних вимог судові рішення, які ухвалюються судами, можуть містити вказівки на необхідність вчинення відповідних дій (наприклад, стягнення грошових коштів), так і встановлювати або спростовувати певні юридичні факти (наприклад, визнання договору недійсним). При цьому примусовому виконанню відповідно до вимог законодавства про виконавче провадження підлягають судові рішення, у яких вказано на обов`язок боржника вчинити певну дію або утриматися від неї, тобто в тих випадках коли до боржника може бути застосований примус.

Як обґрунтовано стверджує скаржник, положення процесуального закону про строки подання заяв про відновлення втраченого судового провадження застосовуються у нерозривному взаємозв`язку із тим, чи подано таку заяву до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Натомість суд першої інстанції не визначився із характером спору, рішення у якому просить відновити заявник, та конкретною диспозицією статей 491 та 492 ЦПК України, які виокремлюють строки подання заяв залежно від такого характеру спору, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до статті 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Янчука Максима Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 червня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова