Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/702/21
Провадження №2/943/1031/2021
Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,
при секретарі Гута О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з означеною позовною заявою. Мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, де у них народилося двоє дітей, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 13 березня 2020 року шлюб між ними розірвано. Відповідач, згідно судового наказу Буського районного суду Львівської області від 24.03.2020 року, сплачує аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку. Також сплачує аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гри щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 трьох річного віку. Позивач не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за сином, до досягнення ним трьох річного віку. З моменту припинення шлюбних стосунків, відповідач не приймає активної участі у житті та вихованні дітей. Також додатковому матеріальному утриманні, зокрема і лікуванні, окрім сплати аліментів. Діти проживають з позивачкою. Тому просить стягнути з відповідача додаткові витрати в розмірі 70%, пов`язані з лікуванням доньки ОСОБА_3 .
В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема поштовими розписками. Відзив на позовну заяву, пояснення, тощо, відповідач не подав.
Враховуючи що судом відкладався розгляд даної справи через неявки відповідача, зважаючи на те, що розгляд справи був призначений завчасно, неявки відповідача є систематичними, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи, за відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення, проти чого позивач не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення, проти чого позивач не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що 17 березня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Задвір`янської сільської ради Буського району Львівської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Рішенням Буського районного суду Львівської області від 13 березня 2020 року шлюб між ними розірвано.

За час подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження.

Буським районним судом Львівської області було винесено судовий наказ від 24.03.2020 року, справа № 943/364/20, про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня починаючи з 3 березня 2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Також згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 13.04.2020 року, відповідач сплачує аліменти на утримання позивачки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000.00 гри щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 трьох річного віку.

Позивач не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за сином ОСОБА_4 , діти проживають з позивачкою.

Останньою понесено додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_3 у стоматологічній клініці «Акварель», також проведення ультразвукового дослідження та оплата лабораторних показників, оплата медичних препаратів.

Зокрема витрати, пов`язані з лікуванням дочки ОСОБА_3 складаються з наступного:

-ТзОВ «КЛІНІКА «Істина» Елекгроецелографія вартістю 500,00 грн, оплата підтверджується фіскальним чеком № від 31.03.2021 року;

-Ультразвукове обстеження - ехокардіографія ПП «Центр літотріпсії» вартість 380,00 грн, що підтверджується фіскальним чеком № від 24.03.2021 року;

-Оплата медичних препаратів на суму 526,72 грн, згідно чеку № 2894 від 24.03.2021,

-Оплата лабораторних показників ТОВ «Сінево», чек № 6690 від 24.03.2021 року на суму 600,00 грн;

-Лікування у стоматологічній клініці «Акварель» 26.03.2021 року, оплата підтверджується чеком № 197566 від 26.03.2021 року па суму 17435,00 грн.

Загальна сума понесених позивачкою витрат на лікування доньки ОСОБА_3 становить - 19441,72 гривень.

Згідно із вимогами 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, нести додаткові витрати на утримання дитини, у зв 'язку з розвитком її здібностей.

Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-Х1І), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс 17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»),

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду Украйні «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої cт. 185 С К України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком, здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Відповідно до правової позиції, висловленої в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2009 року № 6-20478св09, участь у додатковій витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Судом достовірно встановлено понесення позивачем додаткових витрат на лікування доньки ОСОБА_3 в стоматологічній клініці, що підтверджене відповідними доказами, медичною документацією та чеками.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на інструменти, призначені для розвитку здібностей дитини, або документи, що підтверджують необхідність здійснення додаткових витрат на лікування дитини.

Суд приходить до переконання про стягнення з відповідача 70% вартості додаткових витрат на дитину в сумі 13609,20 грн, оскільки позивач перебуває в менш сприятливих матеріальних умовах, перебуває у декретній відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, не має змоги працювати фізично.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.185 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та відповідатимуть принципам розумності та справедливості.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 3,4, 81, 83,141,206, 259, 263, 264, 265, 280-282ЦПК України, ст. ст. 150,180, 185, 199,200 СК України, суд -

ухвалив :

Позов задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с. Задвір`я Буського району Львівської області додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 13609,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Б. М. Журибіда