ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 496/4318/16-ц

Апеляційне провадження 22-ц/813/2541/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року, постановленого під головуванням судді Трушиної О.І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі ПАТ «Банк Форум») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , друга Одеська державна нотаріальна контора, про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с.2-4).

Позов обґрунтований тим, що 30 квітня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_2 (третьою особою), укладено кредитний договір № 0073/08/08/-KL, відповідно до умов якого банк надав останньому у кредит 75 000 доларів США строком до 27 квітня 2018 року, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в той же день (30 квітня 2008 року) між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за умовами якого останній передав в іпотеку банку нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,052 га, що розташована СТ «Керамік», ділянка НОМЕР_1 в с.Нерубайське Біляївського району Одеської області та садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2009 року, яке вступило в законну силу 08 травня 2009 року, було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість у розмірі 586 119,46 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 0073/08/08/-СL від 30 квітня 2008 року.

З постанови старшого державного виконавця ВДВС Біляївського МРУЮ від 03 вересня 2014 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У жовтні 2014 року банк звернувся до нотаріальної контори для встановлення кола спадкоємців. Листом від 20 листопада 2014 року нотаріальна контора повідомила, що 24 грудня 2012 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , свідоцтва про право на спадщину не видано. У виконання вимог ст.1281 ЦК України 25 березня 2015 року банк направив в нотаріальну контору та ОСОБА_2 вимогу кредитора, які залишились спадкоємцем без відповіді та задоволення.

В зв`язку з порушенням умов договору станом на 05 липня 2012 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором становить 1 065 281,50 грн., яка включає:

-прострочену заборгованість за кредитом 71 589 доларів США, що еквівалентно 572 175,08 грн.;

-прострочену заборгованості по відсоткам 5 365,47 доларів США, що еквівалентно 42 883,52 грн.;

-пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в сумі 450 222,90 грн.

На підставі наведеного, банк просив суд:

-звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,052 га за адресою: СТ «Керамік», с. Нерубайське, Біляївський район, Одеської області та садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною, визначеною на підставі оцінки майна, що буде проведена незалежним суб`єктом оціночної діяльності, призначеного в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження»;

-за рахунок вартості майна, на яке буде звернуте стягнення, задовольнити вимоги ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором № 0054/08/08-КЕ від 18 квітня 2008 року, яка складається з заборгованості з повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі 76 954,47 доларів США та пені у розмірі 450 222,50 грн.;

-стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 не висловив суду свою позицію відносно позову банку.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, надавши суду свої заперечення проти позову (т.1 а.с.143-147).

Справа розглянута у заочному порядку.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.160-163).

Рішення суду мотивовано тим, що рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27 вересня 2009 року про стягнення заборгованості за кредитним договором у справі №2-6788/09 виконується, кредитний договір за цим рішенням розірваний, спадщину після смерті ОСОБА_1 ніхто із спадкоємців не прийняв, тому прийшов до висновку про відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, визначення способу реалізації предмета іпотеки та задоволення вимог кредитора.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Форум», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову банку у повному обсязі (т.1 а.с.170-173).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок про:

- недотримання банком процедури звернення стягнення на предмет іпотеки та не враховано, що позов подано не до іпотекодавця, а до його спадкоємця;

- відсутність у боржника боргу у розмірі 76 954,47 доларів США, тому до них не може бути застосована пеня у розмірі 450 222,50 грн.;

- не звернення спадкоємців із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки в матеріалах справи наявна відповідь нотаріальної контори про звернення 24 грудня 2012 року ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 в інтересах третьої особи ОСОБА_2 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін судове рішення від 28 листопада 2017 року. В обґрунтування відзиву представник зазначала, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про:

- відсутність доказів дотримання позивачем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: відсутні доказів направлення банком та отримання боржником повідомлень про необхідність виконання грошових зобов`язань по кредитному договору;

- відсутність правових підстав нарахування пені станом на 05 липня 2012 року у розмірі 450 222,50 грн.;

- відсутність заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки в матеріалах спадкової справи наявна лише заява ОСОБА_2 до нотаріальної контори про прийняття спадщини та відсутня інформація про звернення будь-якої особи до нотаріальної контори із проханням видати свідоцтво про права власності на спадщину за законом;

- виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, тому звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок покриття заборгованості є безпідставним (т.2 а.с.207-212).

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу банку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року замінено ПАТ «Банк Форум» на правонаступника ТОВ«Фінансова компанія «Веста» (т.2 а.с.83-85).

У серпні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Веста» перейменовано на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (т.2 а.с.97-98,100,101).

Справа розглянута в апеляційній інстанції у відсутності відповідача ОСОБА_1 та третьої особи нотаріальної контори, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, з огляду на таке.

Приморська державна нотаріальна контора у м.Одесі просила слухати справу у відсутності представника нотаріальної контори (т.2 а.с.177).

Відносно сповіщення відповідача ОСОБА_1 в матеріалах справи наявні відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 28 грудня 2016 року, 16 травня 2019 року та 13 січня 2021 року на запити суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції, з яких встановлено зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.41, т.2 а.с. 36,183). Саме за вказаною адресою відповідач сповіщався судом апеляційної інстанції неодноразово (т.1 а.с.203-204, 223-224, т.2 а.с.8, 33-34,71-72,76-77,108-113,121-122,155-156,172-173).

З огляду на отримання судової кореспонденції 21 березня 2019 року, про що свідчить підпис на зворотному поштовому повідомленні, відповідач ОСОБА_2 знав про знаходження справи в провадженні апеляційного суду та призначення розгляду справи (т.2 а.с.8).

Матеріали справи не містять даних про зміну відповідачем місця свого проживання, що відповідно до вимог ч.1 ст.131 ЦПК України є його обов`язком. Тому з урахуванням положень абзацу 2 ч.1 ст.131 ЦПК України судом направлялась судова кореспонденція на останню відому судові адресу, тому вважається доставленою.

При цьому, колегією суддів враховано те, що:

-апеляційне провадження у справі відкрито 15 лютого 2018 року;

- в апеляційній інстанції справа призначена до слухання вперше на 27 червня 2018 року, згодом неодноразово відкладалась з різних причин: за клопотаннями позивача, третьої особи ОСОБА_2 тощо;

- відповідач ОСОБА_2 тривалий час не цікавиться станом розгляду справи, не користується своїми процесуальними правами та не виконує процесуальні обов`язки, передбачені ст.43 ЦПК України,

- захищаючи права одних осіб, суд не може порушувати права інших осіб (зокрема тривале невиконання судового рішення).

Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю відповідача ОСОБА_1 , сповіщеного про розгляд справи належним чином.

Колегія суддів звертає увагу на положення ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України, якими передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст.223 ЦПК України).

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.

Ураховуючи наведене з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ОСОБА_4 в інтересах позивача та ОСОБА_3 в інтересах третьої особи ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року, з огляду на таке.

Установлені судами фактичні обставини справи

30 квітня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0073/08/08/-KL, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом у розмірі 75 000 доларів США, строком до 27 квітня 2018 року, зі сплатою 13 % річних за його користування (т.1 а.с. 7-9).

В той же день (30 квітня 2008 року) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКБ «Форум» та:

- ОСОБА_1 (братом боржника) укладено договір поруки;

- ОСОБА_1 (батьком боржника) укладено договір поруки та іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку ПАТ «Банк Форум» передано нерухоме майно:

- земельна ділянка, площею 0,052 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.10-13).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2009 року у справі № 2-6788/09, яке набрало законної сили 08 травня 2009 року,:

- розірвано кредитний договір №0073/08/08/-СL від 30 квітня 2008 року;

- стягнуто на користь банку солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 26 лютого 2009 року у розмірі 586 119,46 грн., в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 0073/08/08/-СL від 30 квітня 2008 року (т.1 а.с.5-6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 іпотекодавець/поручитель ОСОБА_1 помер, що підтверджується актовим записом №6460 від 18 липня 2012 року.

Матеріали справи не містять даних щодо сповіщення банку спадкоємцями про смерть іпотекодавця.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції від 03 вересня 2014 року виконавче провадження №42098340 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» 587 849,46 грн. закінчено, у зв`язку зі смертю боржника (т.1 а.с.18).

29 вересня 2014 року банк отримав копію зазначеної постанови, з якої довідався до смерть іподекодавця/поручителя (т.1 а.с.18 зворот).

23 жовтня 2014 року банк звернувся до нотаріальної контори задля визначення кола спадкоємців ОСОБА_2 (т.1 а.с.19).

Листом від 20 листопада 2014 року нотаріальна контора повідомила банк про наявність спадкової справи за №286/2012 до майна ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернення 24 грудня 2012 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 , не видачу свідоцтва про право на спадщину та направлення спадкоємцю повідомлення щодо надходження претензії кредитора (т.1 а.с.23).

25 березня 2015 року банк направив вимогу кредитора ОСОБА_1 та нотаріальній конторі (т.1 а.с.21,22). Нотаріальна контора отримала зазначену вимогу 30 березня 2015 року, про що повідомила банк (т.1 а.с.20). Відомостей про отримання ОСОБА_1 вимоги банку матеріали справи не містять.

Претензія банку залишилась не виконаною спадкоємцем, тому банк звернувся у грудні 2016 року з позовом до суду за захистом своїх прав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

У даній справі позичальник за кредитним договором і майновий поручитель за договором іпотеки є різними особами.

Порядок прийняття спадщини визначений главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України (ст.ст.1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Зобов`язання за договором іпотеки за правовою природою не є такими, що нерозривно пов`язані із особою спадкодавця, тому входять до складу спадщини.

Згідно зі ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ст.1281 ЦК України).

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

У даному випадку відповідач ОСОБА_2 був обізнаний про обтяження майна іпотекою, з огляду на те, що під час укладення іпотечного договору від 30 квітня 2008 року саме він діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Городецькою В.М. від 24 квітня 2008 року, та підписував іпотечний договір (т.1 а.с.10-13).

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи-іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Банк пред`явив позов до спадкодавця іпотекодавця (майнового поручителя) на підставі норм ст.ст.1281,1282 ЦК України.

Наслідком пропуску кредитором строків звернення з вимогою до спадкоємців, встановлених ст.1281 ЦК України, є позбавлення кредитора права вимоги (припинення його права вимоги), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц та Верховного Суду України у постанові від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15.

Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц).

У справі, яка переглядається, кредитор пред`явив вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, з дотриманням строків, встановлених ст.1281 ЦК України.

За умовами кредитного договору від 30 квітня 2008 року кредитні кошти надавались ОСОБА_2 строком по 27 квітня 2018 року, а договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (т.1 а.с.7-9). У п. 7.3 іпотечного договору встановлено, що договір діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (т.1 а.с.10-13).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом до боржника та поручителів про розірвання кредитного договору та стягнення всієї суми заборгованості по тілу, відсоткам та пені (справа №2-6788/09). Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2009 року позов банку задоволений у повному обсязі (т.1 а.с.5-6).

Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17).

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

Неналежне виконання боржником своїх зобов`язань підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили (т.1 а.с.5-6).

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо недотримання банком процедури, встановленої ст.35 Закону України «Про іпотеку», оскільки зазначена стаття регулює порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Невиконання вимог ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч.3 ст.33 цього Закону), оскільки іпотекодавець (його спадкоємці) у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст.124 Конституції України.

Вирішуючи справу про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен визначити загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (ст.39 Закону України «Про іпотеку»).

Звернення з позовом про стягнення кредитної заборгованості змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такою заявою вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України та положень кредитного договору, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язань - як основного, так і акцесорних - є таким, що настав. Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2009 року у справі №2-6788/09 свідчить про настання строку виконання кредитних зобов`язань.

Нарахування банком процентів та пені після винесеного судового рішення є необґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2009 року у справі № 2-6788/09 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 586119,46 грн., в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 0073/08/08/-СL від 30 квітня 2008 року (т.1 а.с.5-6).

Сума заборгованості стягнута судом у гривнях (без зазначення доларового еквіваленту), так як і було заявлено банком у позовній заяві.

Зазначене судове рішення сторонами оскаржено не було та набрало законної сили.

З тексту судового рішення вбачається, що заборгованість у розмірі 586 119,46 грн. складається з:

-простроченої заборгованості за кредитом 17 047,80 грн.;

-строкової заборгованості по відсоткам 4 976,43 грн.;

-простроченої заборгованості по відсоткам 24 195,25 грн.;

-залишку за кредитом 534 187,50 грн.;

-пені по кредиту 2 556,83 грн.;

-пені по відсотках 3 155,62 грн.

Отже, загальний розмір заборгованості по тілу кредиту, стягнутий судовим рішенням від 27 квітня 2009 року, становить 551 235,30 грн.; по відсоткам -29 171,68 грн.; пені 5 712,45 грн.

З урахуванням наведеного інших нарахувань по даному кредитному договору ніж встановлено у судовому рішенні, банк не має право здійснювати, за виключенням вимог по ст.625 ЦК України, які не заявлені у даній справі.

З позовної заяви в рамках цієї справи вбачається, що банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у сумі 76 954,47 доларів США та пені у розмірі 450 222,50 грн. (т.1 а.с.2-4). При цьому, зазначав, що загальна заборгованість станом на 05 липня 2012 року становить 1 065 281,50 грн., з яких:

-прострочена заборгованість за кредитом 71 589 доларів США, що еквівалентно 572 175,08 грн.;

-прострочена заборгованість за відсотками 5 365,47 доларів США, що еквівалентно 42 883,52 грн.;

-пеня за період з 05 липня 2011 року по 04 липня 2012 року 450 222,90 грн.

Відтак, нарахування банком відсотків після винесення судового рішення та пені за період з 05 липня 2011 року по 04 липня 2012 року у сумі 450 222,90 грн. є неправомірним.

З огляду на заявлені позовні вимоги, враховуючи принцип диспозитивності, передбачений ст.13 ЦПК України, та наявність судового рішення, яке набрало законної сили, заборгованість по кредитному договору, в межах якої може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки, складає 580 406,98 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 551 235,30 грн.; по відсоткам -29 171,68 грн.

Відносно пені банком у позовній заяві заявлено лише пеня за період з 05 липня 2011 року по 04 липня 2012 року, нарахування якої не є правомірним, та не заявлено щодо пені у загальному розмірі 5 712,45 грн., що стягнуті за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2009 року у справі № 2-6788/09, тому в межах заявлених позовних вимог пеня у розмірі 450 222,90 грн. не підлягає включенню до загального розміру заборгованості, на погашення якої звертається стягнення на предмет іпотеки.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо невідповідності матеріалам справи висновку суду про те, що будь-хто з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

Так, в матеріалах справи наявні два листа другої Одеської державної нотаріальної контори, з яких вбачається, що 24 грудня 2012 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син спадкодавця). Свідоцтва про право на спадщину не видано (т.1 а.с.20,23).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч.ч.3, 4 ст.ст.1268, 1269 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Не отримання свідоцтва про право на спадщину об`єктивно підтверджує, що спадкоємець померлого спадкодавця ОСОБА_1 штучно і навмисно зволікає з отриманням свідоцтва про право на спадщину законом на іпотечне нерухоме майно, задля уникнення фінансової відповідальності перед кредитором (позивачем).

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним, а відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно - не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі норми ст.23 Закону України "Про іпотеку" до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки.

Хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки, на що звернув увагу Верховний Суд України в правовій позиції у справі N 6-1286 цс 15 від 02 березня 2016 р.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачені у ст.ст.12, 33 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

Неналежне виконання боржником своїх обов`язків по кредитному договору встановлено рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2009 року у справі №2-6788/09.

Посилання представника ОСОБА_3 в інтересах третьої особи на часткове виконання судового рішення шляхом відрахування суми боргу з пенсії боржника в межах виконавчого провадження, що свідчить про не порушення прав банку та відсутність підстав для задоволення вимог банку, ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні положень ст.33 Закону України «Про іпотеку», тому не є обґрунтованими. Так, у ст.33 Закону України «Про іпотеку» мова йде не про виконання судового рішення про стягнення заборгованості, а про виконання боржником основного зобов`язання, зокрема умов кредитного договору.

В матеріалах справи наявні відомості про відрахування за виконавчим листом Першому Приморському ВДВС м.Одеси, за якими з боржника ОСОБА_2 у 2017 році відраховувалось на погашення заборгованості банка у період з лютого 2017 року по квітень 2017 рік по 249,40 грн.; з травня 2017 року по жовтень 2017 рік по 262,40 грн., у листопаді 2017 року 580 грн. (т.1 а.с.153).

Однак, зазначене не позбавляє банк права захистити свої права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб встановлений законом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції при постановленні судового рішення було допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року підлягає скасуванню, позов банку частковому задоволенню, зокрема звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 580 406,98 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають перерозподілу.

Позивачем при зверненні до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 15 979,22 грн. та до суду апеляційної інстанції- 23 968,83 грн. (т.1 а.с.1,174).

При визначенні розміру судового збору банк виходив з розміру грошових вимог, на задоволення яких спрямовано позов, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема 1 065 281,50 грн. (т.1 а.с.2-4).

Разом з тим, розмір судового збору за подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно обраховувати відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір», виходячи із вартості заставного майна.

Позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Стислий зміст Закону України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з абз.1 пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, який станом на грудень 2016 року становив 1 378 грн.

За ст.176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача.

Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2019 року в справі № 907/9/17 та Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 307/23/18.

З п.1.3 іпотечного договору вбачається, що вартість предмету іпотеки становить 205 787 грн., з яких:

-вартість садового будинку 82 765 грн.

-вартість земельної ділянки 123 022 грн. (т.1 а.с.10 зворот).

Інших належних доказів оцінки іпотечної нерухомості матеріали справи не містять.

Отже, за подання до суду позову банку слід було сплатити 3 086,81 грн., виходячи з такого розрахунку (205 787 х 1,5% / 100%). За подання апеляційної скарги відповідно 4 630,22 грн. (3 086,81 х 150% / 100%).

З урахуванням наведеного, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ«Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», яке є правонаступником банка, слід стягнути судові витрати у розмірі 7 717,03 грн.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», задовольнити частково.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , друга Одеська державна нотаріальна контора про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) перед публічним акціонерним товариством «Банк Форум», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (м.Київ, вул.Олексія Терьохіна, 8А, офіс 111; ), за кредитним договором № 0073/08/08-СL від 30 квітня 2008 року у загальному розмірі 580 406,98 грн. (п`ятсот вісімдесят тисяч чотириста шість гривень дев`яносто вісім копійок), яка складається з заборгованості за кредитом - 551 235,30 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча двісті тридцять п`ять гривень тридцять копійок), заборгованість за відсотками 29 171,68 грн. (двадцять дев`ять тисяч сто сімдесят одна гривня шістдесят вісім копійок),

звернути за укладеним між акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_1 , іпотечним договором від 30 квітня 2008 року стягнення на предмет іпотеки:

- земельну ділянку, площею 0,052 га, кадастровий номер: :02:001:0719, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,

які зареєстровані за ОСОБА_1 (померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ), спадкоємцем якого є ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ), свідоцтво про право на спадщину не видано,

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (м.Київ, вул.Олексія Терьохіна, 8А, офіс 111; ) шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (м.Київ, вул.Олексія Терьохіна, 8А, офіс 111; ) судові витрати у розмірі 7 717,03 грн. (сім тисяч сімсот сімнадцять тисяч три копійки).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: