КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 203/1724/17 Головуючий у 1 інстанції - П'ятничук І.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/945/2021 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі: Гаврюшенко К.О.

розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Скасовано заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, у вигляді заборони провадити будь-які дії щодо відчуження даного нерухомого майна.

Справа розглядалась судоми неодноразово.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року - скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 364, 12 грн. - трьох відсотків річних, 117 891, 27 грн. - інфляційних втрат, а всього 129 255, 39 грн. та 3230, 65 грн. судових витрат.

У задоволені інших позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року касаційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , та представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , - адвоката Бурби Ю.М. задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року та постановити нове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі та стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 345 710, 80 грн. та судові витрати по справі у сумі 3 457, 10 грн., а також за оскарження рішення 5 185, 65 грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат - 145 452, 50 грн., трьох процентів річних - 13 709, 30 грн., та проценти за безпідставне користування грошовими коштами позивача у розмірі 186 549, 00 грн., а всього - 345, 710, 80 грн.

Так, скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року Верховний Суд звертав увагу суду на те, що в матеріалах справи наявне письмове клопотання представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_3 , - адвоката Бурби Ю.М. про закриття провадження у справі, яке судами попередніх інстанції не розглянуте.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2015 року та ухвалою ВССУ від 28 січня 2016 року по цивільній справі №203/4276/15-ц, у задоволенні позову про стягнення з відповідача грошових коштів, а саме: 3% річних в сумі 5 764, 48 грн., інфляційних втрат в сумі 119 171 грн., а всього 181 304, 80 грн. було відмовлено.

Так, вимогою ОСОБА_1 за позовом у даній справі № 203/1724/17 є стягнення 3% річних в сумі 186 549, 00 грн., інфляційних втрат в сумі 126 280, 99 грн., а всього - 312 829, 99 грн. за несвоєчасне отримання грошових коштів у розмірі 183 117, 35 грн. за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року по справі №203/6552/13-ц, які позивач ОСОБА_1 отримала 14 грудня 2016 року.

Тобто, вбачається, що між сторонами в даній справі № 203/1724/17 не існує та не існувало договірних зобов`язальних правовідносин, такі зобов`язання не є грошовими, а правовідносини, які виникли з приводу виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року по справі №203/6552/13-ц припинилися виплатою позивачці ОСОБА_1 14 грудня 2016 року грошової суми в розмірі 183 117, 35 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 , звертаючись 15 травня 2017 року до суду із позовом у даній справі №203/1724/17 про стягнення з відповідача грошових коштів, фактично повторно звертається до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 підтримав клопотання про закриття провадження у справі, яке було заявлено ним до суду першої інстанції ( том 2, а.с. 95-96).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що провадження у даній справі слід закрити, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року - скасувати.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, на підставі ч. 3 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384, ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року скасувати і провадження у даній справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 27 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: