Справа № 444/3138/20
Провадження № 2/444/236/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

24 травня 2021 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку. Свої позовні вимоги мотивує, тим що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 з 24.07.1965 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Вказує, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі вона із чоловіком відповідно до рішення виконкому Замківської сільської ради від 14.03.1974 року виконкому Нестерівської районної ради депутатів трудящих №254 від 20.06.1974 року, свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, плану забудови земельної ділянки від 26.06.1974 року, розпочали будівництво нового житлового будинку.

Відповідно до технічного паспорта виданого Червоноградським МБТІ від 27.09.1996 року, житловий будинок був добудований і згідно з свідоцтвом про право власності на будівлі від 01.12.1996 року виданого Червоноградським МБТІ в цілому власником житлового будинку в АДРЕСА_1 за їх взаємною згодою було оформлено її чоловіка - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Вказує, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, вона та її діти, а саме відповідачі в справі подали заяви на отримання спадщини після смерті чоловіка. Проте свідоцтво про право власності на будівлі в АДРЕСА_1 в цілому оформлено весь житловий будинок на ОСОБА_4 - її чоловіка, що, на її думку, є неправильно.

Позивач вважає, що оскільки спірний житловий будинок був побудований в шлюбі за спільні кошти, вона має рівне право розпоряджатися та користуватися будинком. Просить суд визнати житловий АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 98,5 кв.м, житлова 51,9 кв.м, допоміжні приміщення 46,6 кв.м. - спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 .

24.11.2021 року ухвалою судді позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків зазначених в описовій частині ухвали терміном на 10 днів з дня отримання ухвали. Надалі позивачем усунуто недоліки, які були зазначені в ухвалі від 24.11.2021 року.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 12.01.2021 року.

12.01.2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 про витребування в Рава-Руськійдержавній нотаріальній конторі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)належно засвідченої копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відкладено підготовче судове засідання у цивільній справі на 02 лютого 2021 року о 10 :00 год.

11.03.2021 року закрито підготовче провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку. Призначено справу до судового розгляду по суті о 10 год. 30 хв. 30 березня 2021 року.

29.04.2021 року ухвалою суду розгляд справи відкладено на 24.05.2021 року у зв`язку із тим, що судом 15.04.2021 року здійснено запити в Жовківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з метою з`ясування обставин справи, які мають істотне значення, зокрема надати належно засвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , 1968 року народження, який був до дня смерті зареєстрований за адресою с. Замочок, Львівської області, та належно засвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , 1969 року народження, який був до дня смерті зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проте така відповідь на адресу суду не надійшла.

Позивач в судове засідання не прибула, однак представник позивача подав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити (арк.спр. 170).

Відповідач ОСОБА_2 12.01.2021 року в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала. Окрім того, подала письмову заяву в якій зазначила що просить позов задоволити та справу розглядати у її відсутності (арк.спр.82).

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк.спр.169), проте на виклик суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 24.07.1965 року перебували в зареєстрованому шлюбі, актовий запис №19, що стверджується копією свідоцтва про одруження виданого Нестеровським бюро ЗАГС Львівської області серії НОМЕР_1 (арк. спр. 9).

Із копії рішення виконкому Замківської сільської ради від 14.03.1974 року, виконкому Нестерівської районної ради депутатів трудящих №254 від 20.06.1974 року, свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, плану забудови земельної ділянки від 26.06.1974 року встановлено, що розпочато будівництво нового житлового будинку в АДРЕСА_1 (арк. спр. 10-13).

Відповідно до технічного паспорта виданого Червоноградським МБТІ від 27.09.1996 року, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 98,5 кв.м., житлову 51,9 кв.м., допоміжну 46,6 кв.м. (арк. спр. 14-18).

Згідно з копією свідоцтва про право власності на будівлі від 01.12.1996 року виданого Червоноградським МБТІ, в цілому власником житлового будинку в АДРЕСА_1 є чоловік позивачки - ОСОБА_4 (арк. спр. 19).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області, актовий запис №33, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (арк. спр. 20).

Із копії довідки виданої Магерівською селищною радою Жовківського району Львівської області за вих.№2816 від 30.08.2018 року встановлено, що від імені її батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіти Магерівською селищною радою Жовківського району Львівської області, Замківською сільською радою Жовківського району Львівської області не посвідчувались (арк. спр. 21).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі номер витягу: 52467770 дата видачі 03.07.2018 року виданого Рава-Руською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 151/2018, номер у спадковому реєстрі 62645277 (арк. спр. 22-23).

Із наданої на запит суду копії спадкової справи №151/2018 заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що із письмовими заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 на спадкове майно а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,9002 гектарів, яка розташована на території Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області звернулися його дружина ОСОБА_1 та його діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Із наданої на запит суду відповіді начальником Жовківського РВ ДРАЦС Західного МУМЮ (м.Львів) від 06.04.2021 року №466/21.19-02-16, встановлено що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований в АДРЕСА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується актовим записом про смерть №15 від 18.02.2020 року (арк. спр. 163).

Із наданої на запит суду відповіді начальником Жовківського РВ ДРАЦС Західного МУМЮ (м.Львів) від 06.04.2021 року №466/21.19-02-16, встановлено що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який був зареєстрований в АДРЕСА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується актовим записом про смерть №57 від 03.07.2019 року (арк. спр. 165).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Суд враховує те, що сутність поділу майна подружжя полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку враховується презумпція рівності часток та "обставини, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблені поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , набутий позивачем під час перебування у шлюбі з спадкодавцем ОСОБА_4 , тому такий житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя та частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Враховуючи, що набутий сторонами в період шлюбу житловий будинок, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем не надано, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні подружжя, визнавши за позивачем право власності - на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя - житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 12,13,76,77,81,89,258-259, 264-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 98,5 кв.м, житлова 51,9 кв.м, допоміжні приміщення 46,6 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.06.2021 року.

Суддя: Олещук М. М.