Справа № 446/1905/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.
за участі:секретаря судового засідання Новосад І.В.
третьої особи ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янка-Бузька Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , АТ Акціонерний комерційний банк Львів про визнання рішення незаконним та його скасування,
в с т а н о в и в:
позивачка звернулась до суду з позовом та просить постановити рішення, яким визнати причини пропуску трьохрічного строку звернення до суду за захистом порушеного права поважними та поновити строк звернення до суду для захистом порушеного права; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області № 48 від 27.06.2001 р., яким надано дозвіл ОСОБА_3 на продаж квартири АДРЕСА_1 від імені неповнолітньої ОСОБА_4 , 1988 р.н. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що у ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ПАТ АКБ Львів про визнання недійсним договору купівлі-продажу; скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки, скасування арештів на накладене нерухоме майно, їй стало відомо те, що рішенням виконавчого комітету Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області № 48 від 27.06.2001 р. надано дозвіл ОСОБА_3 на продаж квартири АДРЕСА_1 від імені неповнолітньої ОСОБА_4 , 1988 р.н. Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , також за цією адресою зареєстрована її мама - третя особа по справі ОСОБА_3 . У 2019 році за місцем її реєстрації почала надходити поштова кореспонденція на ім`я ОСОБА_3 із судовими повідомленнями. Після спілкування з матір`ю їй стало відомо про численні судові спори з ОСОБА_1 , банком Львів, предметом якого була квартира в м.Кам`янка-Бузька. Після отримання 07.03.2019 інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, з державного реєстру іпотек, з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 158866916, їй стало відомо, що спірна квартира була придбана відповідачем - ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.09.2001р. приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького нотаріального округу Приходько Н.М. Згідно даного договору вона ОСОБА_5 , будучи неповнолітньою, у зв`язку з чим її імені діяла мама - відповідачка по справі ОСОБА_3 , продала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 . Рішенням виконавчого комітету Жовтанецької сільської ради Кам`янка - Бузького району Львівської області № 48 від 27.06.2001 р. надано дозвіл ОСОБА_3 на продаж квартири АДРЕСА_3 від імені неповнолітньої ОСОБА_4 , 1988 р.н. Вважає таке рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, як вбачається з оскарженого розпорядження, заяву на видачу дозволу писала виключно її мати ОСОБА_3 , а батько ОСОБА_6 , жодної заяви не писав, проте з врахуванням вимог статті 58 КЗпШС таку заяву повинні були писати обоє батьків, а виконавчий комітет без згоди усіх батьків не мав права на видачу дозволу на продаж нерухомого майна неповнолітньої особи. Виконавчий комітет Жовтанецької сільської ради з метою недопущення обмеження охоронюваних законом її житлових прав, повинен був створити комісію з питань захисту прав дитини. Лише після детального вивчення питання цією комісією та отримання відповідних висновків чи завдасть таке відчуження шкоди неповнолітній дитині виконком міг приймати рішення про надання дозволу. Крім того таке рішення могло бути прийняте при умові одночасного оформлення продажу спірної квартири та купівлі для неї іншого житла, а при неможливості одночасного оформлення договору купівлі-продажу іншого житла в рішенні про наданню дозволу повинен був вказати термін та умови укладення такого договору. У результаті продажу квартири вона втратила єдине житло в якому б могла проживати. Оскільки на момент укладення двору купівлі-продажу позивач була неповнолітньою, особисто договору купівлі-продажу не підписувала, не була присутньою під час його посвідчення та укладання, а тому не знала і не могла знати про його існування та наявності оскаржуваного рішення виконавчого комітету Жовтанецької сільської ради. Про рішення виконавчого комітету Жовтанецької сільської ради та договору купівлі- продажу їй стало відомо лише на початку 2019 року з слів її мами та наданою нею документації та після отримання 07.03.2019р. інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, з державного реєстру іпотек, з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, а тому вважає, що трьохрічний строк звернення до суду для захисту порушеного права пропущений з поважних причини, а тому є всі законні підстави для його поновлення.
Відповідач - Жовтанецька сільська рада Кам`янка-Бузького району подала суду відзив, у якому заперечила проти задоволення позову, оскільки 28.05.2001 до Виконавчого комітету Жовтанецької сільської ради надійшла заява мами - ОСОБА_3 щодо надання дозволу на продаж квартири АДРЕСА_3 , про що Виконавчим комітетом було винесено рішення № 48 від 27.06.2001 року, яким надано дозвіл ОСОБА_3 на продаж квартири від імені неповнолітньої ОСОБА_4 . Саме ОСОБА_3 є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладала правочини, які впливають на права дитини; вона повинна діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від неї таких дій. Відповідно до даних погосподарського обліку 1986-1992 років Жовтанецької сільської ради - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована від народження і до тепер в АДРЕСА_2 . Отже інтереси дитини в частині збереження її права на житло не були порушені, оскільки неповнолітня була зареєстрована постійно за вищевказаною адресою. Виходячи з вищевказаного, можна зробити висновок, що в результаті продажу квартири позивач не втратила єдиного житла, в якому могла б проживати, як стверджує в своїй позовній заяві. Також зазначає, що на момент звернення до суду позивачці виповнилося 31 рік, що свідчить що строк позовної давності давно закінчився, що є додатковою підставою для відмови у позові.
Третя особа ОСОБА_1 подав суду письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що оспорюване рішення Жовтанецької сільської ради є законним та обгрунтованим. На час продажу квартири позивач як і на даний час проживала та проживає в с.Жовтанці, а тому її право на житло не було порушено. Мати позивачки ОСОБА_3 була розлучена з батьком ОСОБА_8 , а тому останній жодного відношення до відчужуваного житла не мав і не міг мати і ці обставини перевірялись виконкомом Жовтанецької сільської ради та нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу, а заява ОСОБА_2 про необхідність згоди іншого з батьків є надуманою. Він був одружений з ОСОБА_3 . Крім того, позивач проживала у оспорюваній квартирі з ним, матір`ю, братом та сестрою і вже будучи повнолітньої була обізнана з обставинами продажі квартири та нею пропущено трирічний термін позовної давності.
Третя особа АТ АК банк Львів подав суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, підставою позовних вимог є порушення вимог ст.58 КЗпШС, відсутність згоди одного із батьків та порушення умов гарантування майнових та житлових прав позивачки. Однак в органу опіки і піклування (виконкому) не було обов`язку вимагати звернення чи згоду від батька позивачки на продаж квартири, оскільки, на час прийняття оскаржуваного рішення виконкомом і на той час законодавством України не було передбачено порядку надання органами опіки та піклування згоди на здійснення правочинів щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, та переліку документів, за умови подання яких органами опіки та піклування надається така згода. В той час законодавством було передбачено, що органи опіки та піклування вирішують питання щодо збереження за неповнолітніми житла. Таким чином, виконком Жовтанецької сільської ради, як колегіальний орган, мав право розглянути заяву матері позивачки, надати оцінку всім відомим обставинам і прийняти відповідне рішення. Стосовно порушення виконкомом майнових та житлових прав позивачки то на момент видачі рішення виконкому саме на батьків був покладений обов`язок дбати про збереження та використання майна дитини, а законом передбачено додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо їх майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. Відповідно, якщо б батько позивачки добросовісно виконував свої батьківські обов`язки, і дбав за майно дитини, він, вважаючи, що права порушені, міг би звернутись за їх захистом в суд самостійно, однак такого зроблено не було, що дає право припускати, що права позивачки не порушувались і відповідальність за виховання і розпорядження майном здійснювала мати. Додатково слід звернути увагу суду і на те, що позивачкою пропущено трирічний термін позовної давності, а наведені доводи для його поновлення не заслуговують на увагу. Позивачкою не наведено жодних доказів того, що вона як власник користувалася квартирою, вчиняла дії по її отриманні - оплачувала комунальні послуги, дбала про належний стан, не знала і не могла знати, що протягом 13 років, з часу повноліття (2006р.) по дату подання позову (2019р.), що вже не є власником.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить його задовольнити.
Відповідач - Жовтанецька сільська рада Кам`янка-Бузького району в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просить суд проводити розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає за можливе поводити розгляд справи у відсутності відповідача.
Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні визнала позов, вважає, що оспорювання рішення прийняте без врахування думки батька неповнолітньої в той час позивачки, а тому повинно бути скасованим.
Третя особа - ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, надав пояснення аналогічні викладеним у поданих суду поясненнях.
Третя особа представник АТ АК банк Львів у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, надала пояснення аналогічні викладеним у поданих суду поясненнях. Зазначила, що станом на сьогодні квартира АДРЕСА_3 є предметом іпотеки банку з 28.03.2018 року.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що він є батьком позивачки. З 1991 року він перестав проживати з першою дружиною ОСОБА_3 та донькою, офіційно з ОСОБА_3 розлучились у 1998 році. Він не був позбавлений батьківських прав, сплачував аліменти на утримання доньки. Про квартиру в м.Кам`янка-Бузька йому нічого відомо не було, він жодного відношення до цього майна не мав, на засідання виконкому його не запрошували.
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Правовідносини сторін регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI; Кодексом про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 № 2006-VI, що були чинні на час винесення оспорюваного рішення.
Згідно ст. 48 ЦК 1963 року, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.
Стаття 145 КЗШС 1969 року, що була розміщена у главі 17 Кодексу Призначення опікунів і піклувальників, їх права та обов`язки, визначала угоди, для укладення яких був потрібен дозвіл органів опіки і піклування.
Відповідно до ст. 60 цього Кодексу, захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень.
Статтею 78 КпШС України встановлено, що якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування.
Як встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Шлюб між останніми розірвано у 1998 році.
28.05.2001року ОСОБА_3 звернулась до виконкому Жовтанецької сільської ради з заявою, в якій просила надати їй дозвіл на продаж квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй доньці ОСОБА_4 , 1988р.н.
Рішенням Виконкому Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 27.06.2001року № 48 було дозволено ОСОБА_3 продати квартиру АДРЕСА_1 від імені неповнолітньої ОСОБА_4 , 1988 року народження.
19 вересня 2001 року ОСОБА_4 , від імені якої діє її мати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 . Зазначеним договором встановлено, що спірна квартира належала продавцям на підставі договору купівлі від 29.12.1999року.
Згідно договору іпотеки від 28.03.2018 року на даний час квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки ПАТ АК банк Львів та ОСОБА_1 .
Щодо укладання надання дозволу ОСОБА_3 на продаж квартири від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 145 КпШС (у редакції на момент укладення спірного договору) опікун не вправі без дозволу органів опіки і піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладення, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами, зокрема, є договори, що потребують нотаріального посвідчення і спеціальної реєстрації, відмова від належних підопічному майнових прав, поділ майна, поділ або обмін жилої площі, видача письмових зобов`язань тощо.
Згідно зі ст. 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21. 05. 1997 р. вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування відноситься до повноважень виконавчого комітету міської ради, а ст.59 цього ж Закону встановлює, що виконавчий комітет міської ради в межах своїх повноважень приймає акти у формі рішень.
Матір`ю позивачки ОСОБА_3 , яка при винесенні рішення представляла її інтереси, дотримано вказану вимогу чинного на той момент законодавства та отримано дозвіл виконкому Жовтанецької сільської ради на відчуження квартири.
На час постановлення оспорюваного рішення були відсутні норми права, які встановлюють обов`язок органу опіки та піклування здійснювати дії щодо витребування та перевірки відомостей про наявність згоди іншого з батьків на укладення угоди з відчуження житла.
Згідно п. 6.1 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за №387/3680, передбачено лише, що Органи опіки та піклування вирішують питання щодо збереження за неповнолітніми житла.
Як встановлено в судовому засіданні позивачка зареєстрована від народження і на час розгляду справи в АДРЕСА_2 , а отже інтереси неповнолітньої дитини в частині збереження її права житло не були порушені і позивач не втратила єдиного житла, в якому б могла проживати, що спростовує наведене у позові.
Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні виконкомом Жовтанецької сільської ради 27.06.2001року рішення про надання дозволу ОСОБА_3 на продаж квартири від імені неповнолітньої доньки не було встановлено порушення майнових прав неповнолітньої ОСОБА_4 , а тому підстав для визнання рішення незаконним немає.
Щодо вирішення питання застосування позовної давності, на яку покликаються сторони, то правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, як буде доведено існування самого суб`єктивного права та його порушення. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. У зв`язку з прийняттям судом рішення про відмову в задоволенні позову через його необґрунтованість, питання позовної давності судом не розглядається.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 90, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , АТ Акціонерний комерційний банк Львів про визнання рішення незаконним та його скасування відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Повний текст рішення складено 01 червня 2021 року

Суддя: І.А.Бакай