ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2428/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М., розглянувши заяву позивач ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мілоцький О.Л., ОСОБА_3 про визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, акту реалізації предмета іпотеки, свідоцтва на право власності.

21.12.2020 р. позивачем до суду шляхом поштового зв`язку направлено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме на квартиру на 23 поверсі, загальною площею 199,3 кв.м, житловою площею 127,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дану вимогу позивач мотивує тим, що описана квартира була придбана ним за договором купівлі-продажу 05.09.2005 року. 22.12.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, в забезпечення виконання зобов`язань за яким, позивач передав в іпотеку вказану квартиру. В жовтні 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. за заявою кредитора ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження та звернуто стягнення на предмет іпотеки. Реалізовано вказане нерухоме майно 19.07.2019 року на електронних торгах ДП «СЕТАМ». Переможцем торгів став ОСОБА_2 , який зареєстрував право власності зазначеної квартири. Постановою шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2020 року визнані незаконними виконавчі дії приватного виконавця Мілоцького О.Л. щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом договору іпотеки. Оскільки існує реальна ймовірність відчуження вказаної квартири, так як в мережі інтернет містяться об`яви про продаж даного майна, крім того, ОСОБА_2 передано в іпотеку дану квартиру за договором від 28.02.2020 року №266 зі строком виконання основного зобов`язання 26.03.2021 року по договору позики від 28.02.2020 року, позивач просить накласти арешт на описане нерухоме майно та заборону його відчуження.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 1, 2, 4 ч.1, ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (з відповідними змінами) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням предмету та підстав спору, який виник між сторонами, суд вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову - накладення арешту на квартиру - відповідає вимогам процесуального законодавства, є повністю співмірний з позовними вимогами. Крім того, позивачем надано скріншоти об`яв ріелторів про продаж саме спірної квартири, що підтверджує дії відповідача спрямовані на відчуження даної квартири. З метою забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд вважає необхідним накласти арешт та заборону відчуження на квартиру на 23 поверсі, загальною площею 199,3 кв.м, житловою площею 127,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивач ОСОБА_1 про забезпечення позову- задовольнити.

Накласти арешт та заборону відчуження на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: на квартиру на 23 поверсі, загальною площею 199,3 кв. м, житловою площею 127,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власник вказаного майна: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Колесник