У Х В А Л А

Іменем України

2 червня 2021 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Аксьонової О.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про передачу дитини для проживання з батьком,-

Встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з 24.11.2017 р. знаходиться вказана вище цивільна справа.

Ухвалою суду від 19.02.2018 р.відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання,призначене на 15.04.2020 р.,позивач не з`явився,про дату,час та місце проведення судового засідання був повідомлений судовою повісткою,врученою завчасно під розписку.

Позивачем через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з урахуванням зайнятості його представника в іншому судовому засіданні.

Представником позивача через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з повідомленням причин неявки у судове засідання призначене на 15.04.2021 р.

В судове засідання,призначене на 02.06.2021 р., позивач та представник позивача не з`явилися з невідомих причин,про дату,час та місце проведення судового засідання позивач був повідомлений судовою СМС-повісткою,доставленою завчасно під розписку,про що у справі є довідка про доставку СМС.

В судове засідання,призначене на 02.06.2021 р., представник позивача не з`явився з невідомих причин.

Заяв про відкладення розгляду справи з наведенням поважних причин для такого відкладення від позивача або його представника до суду не надходило.

Заяви про розгляд справи без участі позивача та представника позивача до суду не надходило.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні клопочуть перед судом про залишення позову без розгляду з підстав,передбачених ст.257 ч.1 п.3 ЦПК України.

Представник третьої особи ОСОБА_5 віднесла вирішення клопотання на розсуд суду.

Перевіривши обґрунтованість клопотання представників відповідача,суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду з таких підстав.

Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Стаття 12 ЦПК України передбачає,що кожна сторона несе ризик настання наслідків,пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи суд встановив,що в призначені по справі судові засідання 15.04.2021 р. позивач та представник позивача не з`явилися,повідомивши суд про причини неявки,у судове засідання 02.06.2021 р. позивач та його представник не з`явилися з невідомих причин,про дату,час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином.

Інформація про розгляд справи розміщена на офіційному сайті «Судова влада».

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні від 10 липня 2017 року у справі "Гінчо проти Португалії" Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Аналізуючи наведене,суд встановив,що протягом позивач не цікавився розглядом справи,провадження якої було ним ініційовано ще у 2017 р.,не повідомив про причини власної неявки у судове засідання ,не забезпечив явку представника,отримавши належне повідомлення про дату,час та місце проведення судового засідання.

Враховуючи,що судом вжиті всі можливі заходи для виклику в судове засідання позивача,який не з`являється з невідомих причин,заява про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходила,суд вважає,що це є підставою для залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.12,13,257 ч.1 п.3,353 ЦПК України,суд-

Постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про передачу дитини для проживання з батьком - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 15 днів з наступного дня після її проголошення,учасник справи,якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали,якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Ю.А. Галущенко