ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3005/21 Справа № 175/533/20 Головуючий у першій інстанції: Черкез Д. Л. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що05 жовтня 2018 року близько 19.00 год., ОСОБА_1 , керуючи власним технічно справним автомобілем «Мерседес Бенц Спрінтер», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух з боку м. Дніпро по автодорозі Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» Дніпровського району в напрямку м. Кам`янське по правому краю проїзної частини. В дорозі, в районі перехрестя на с. Карнаухівка ОСОБА_1 не переконався в безпеці руху, став здійснювати розворот в зворотному напрямку, при цьому не надав дорогу автомобілю «Шкода Рапід», номерний знак НОМЕР_2 , під її керуванням, який рухався позаду нього в лівому ряді руху, зі швидкістю близько 90 км/год. Згідно висновку експерта № 3902е від 29.11.2018 року, в результаті ДТП їй спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому нижньої третини правої променевої кістки зі зміщенням уламків, саден нижніх кінцівок та підшкірної гематоми в поперековій ділянці, які відносяться до середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Також, в результаті ДТП пасажиру її автомобіля - ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 3888 від 28.11.2018 року відносяться до середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні. Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилось у тому, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем, згідно висновку експерта № 5/10.1/960 від 26.11.2018 року, порушив вимоги п.п. 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Дії ОСОБА_1 органами досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. Зазначеним кримінальним правопорушенням їй було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована ОСОБА_1 . Дана дорожньо-транспортна пригода стала для неї великим стресом, від якого вона до цього часу не може остаточно оговтатись. Внаслідок злочинної недбалості ОСОБА_1 її щасливе життя було зруйновано та вона зазнала немайнових втрат, спричинених моральними і фізичними стражданнями, які спричинили такі негативні у її житті зміни як: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні події ДТП; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Так, в момент дорожньо-транспортної пригоди, вона керуючи автомобілем та рухаючись відповідно до Правил дорожнього руху, раптово побачила, як попереду у безпосередній близькості до її автомобіля, автомобіль «Мерседес Бенц Спрінтер», як потім з`ясувалось, під керуванням ОСОБА_1 , створив їй небезпеку для руху, розвертаючись справа наліво по ходу її руху. Вона, через створення даної аварійної ситуації водієм ОСОБА_1 в момент зближення автомобілів, пережила значний емоційний стрес, намагаючись уникнути ДТП. Далі, під час ДТП вона перенесла значний фізичний біль, емоційний стрес посилився та супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя. В подальшому, з дня ДТП по сьогоднішній день вона була вимушена проходити стаціонарне та амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу. Так, з 05.10.2018 року по 19.10.2018 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні КЗ «Кам`янська МКЛШМД`ДОР» з діагнозом: закритий уламковий перелом нижньої третини правої променевої кістки зі зміщенням, надрив зв`язок лівого голеностопного суглобу, забій, підшкірна гематома поперекової ділянки. Вона постійно переносила фізичний біль, про що в тому числі в історії хвороби маються відповідні відмітки. Крім того, 06.10.2018 року їй була проведена операція у вигляді репозиції перелому для усунення зміщення кісток. З 13.11.2018 року по 02.12.2018 року вона повторно знаходилась на стаціонарному лікуванні КЗ «Кам`янська МКЛШМД`ДОР» з діагнозом: зростаючий злам нижньої третини правої променевої кістки, так як перелом не зростався, внаслідок чого вона реально відчувала тривогу щодо подальшої можливості відновлення функції зламаної руки. Крім того, у зв`язку з травмуванням при зазначеній ДТП вона знаходилась на амбулаторному лікуванні з 20.10.2018 року по 12.11.2018 року, з 03.12.2018 року по 21.12.2018 року. Також, у період з 22.12.2018 року по 31.12.2018 року вона знаходилась на лікарняному. Таким чином, фактично на лікуванні вона перебувала майже три місяці, що повністю порушило її життєвий устрій. На сьогоднішній день у неї виникає тривога та моральні страждання щодо подальшого одужання її руки, так як рука не загоюється та повноцінно не працює. За висновками томографії їй було призначено операцію на 18 грудня 2018 року вартістю 45 890,00 грн., однак у зв`язку з відсутністю у неї таких коштів вона вимушена була відмовитись від даної операції. Дотепер продовжуються її проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних головних болів, болів зламаної руки, обмеження рухливості пальців правої руки, нервозності, дратівливості, зниженого та нестійкого настрою. Її моральні страждання виражені також у тому, що у зв`язку з травмою вона тривалий час не могла займатися спортом. У зв`язку з перебуванням на лікуванні за листопад та грудень 2018 року вона частково втратила заробітну плату, за січень не отримала преміальну винагороду, що вимусило її звертатись по грошову допомогу до матері та друзів. При ДТП було пошкоджено автомобіль «Шкода Рапід», номерний знак НОМЕР_2 , яким вона користувалась від компанії, де працює, а тепер вона вимушена добиратись на роботу на громадському транспорті. При цьому, з боку ОСОБА_1 вона не бачить каяття. Тому позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 200000,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року частково задоволено позовні вимоги, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000,00 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1500,00 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині розміру моральної шкоди та в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 судового збору, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 05 жовтня 2018 року, близько 19.00 год., на автодорозі Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» Дніпровського району в районі перехрестя на с. Карнаухівка мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем «Шкода Рапід», номерний знак НОМЕР_2 , та відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Мерседес Бенц Спрінтер», номерний знак НОМЕР_1 .

Внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження.

Як зазначено у висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Степанової К.Є. № 3902е від 29 листопада 2018 року, в результаті ДТП ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому нижньої третини правої променевої кістки зі зміщенням уламків, саден нижніх кінцівок та підшкірної гематоми в поперековій ділянці. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день) (а.с. 10-14).

Відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 жовтня 2018 року за № 0002322, правова кваліфікація ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 9).

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року по справі № 175/4121/18-к ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та піддано кримінальному покаранню у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 1 рік. Серед іншого, стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_3 15000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином (а.с. 76-84).

У вищевказаному вироку судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 05 жовтня 2018 року близько 19.00 год., керуючи власним технічно справним автомобілем «Мерседес Бенц Спрінтер», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух з боку м. Дніпра по автодорозі Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» Дніпровського (Дніпропетровського) району в напрямку м. Кам`янське по правому краю проїзної частини, з включеним ближнім світлом фар. В дорозі, в районі перехрестя на с. Карнаухівка ОСОБА_1 не переконався в безпеці руху, став здійснювати розворот в зворотному напрямку, при цьому не надав дорогу автомобілю «Шкода Рапід», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась позаду нього в лівому ряді руху, зі швидкістю близько 90 км/год., більш точно швидкість руху встановити на даний час не виявилось можливим, якого він об`єктивно спроможний був виявити, заходів до негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або небезпечного об`їзду не прийняв, в результаті чого допустив зіткнення транспортних засобів. Порушення Правил безпеки дорожнього руху виражається в тому, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Згідно висновку експерта № 5/10.1/960 від 26.11.2018 року, з технічної точки зору дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил Дорожнього руху України, та знаходяться у причинному зв`язку з настанням обставин даної ДТП.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2020 року вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 в частині вирішення цивільних позовів було скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с. 85-89).

Постановою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 було змінено. Виключено рішення про призначення ОСОБА_1 покарання. У іншій частині ухвалу апеляційного суду та вирок місцевого суду, в нескасованій частині залишено без змін (а.с. 93-99).

З вказаної постанови Верховного Суду вбачається, що підставою для виключення Верховним Судом рішення про призначення ОСОБА_1 покарання стало те, що на момент ухвалення вироку судом першої інстанції засудженому ОСОБА_1 було 71 рік та призначаючи ОСОБА_1 , який досяг пенсійного віку, покарання у виді обмеження волі, місцевий суд порушив вимоги ч. 3 ст. 61 КК України (обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку) та застосував закон, що не підлягає застосуванню. У цьому кримінальному провадженні вбачається, що місцевим судом при призначенні показання допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Однак, за відсутності касаційного приводу щодо погіршення становища засудженого, зважаючи на положення ст. 437 КПК України, приписи ст. 61 КК України та законодавчу заборону погіршення становища засудженого, якому не можна обрати захід примусу, що належить відбувати реально, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни вироку районного суду і ухвали суду апеляційної інстанції та виключення рішення про призначення ОСОБА_1 покарання.

Як вбачається з Виписки № 6466 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Комунальним закладом «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми (травматологічні ліжка, опікові ліжка) КЗ «КМЛШМД» ДОР» з 05 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року з діагнозом: закритий уламковий перелом нижньої третини правої променевої кістки зі зміщенням, надрив зв`язок лівого голеностопного суглоба, забій підшкірна гематома поперекової ділянки (а.с. 15-16).

Згідно листка непрацездатності серії АДС № 526791, ОСОБА_3 перебувала на лікарняному з 05 жовтня 2018 року по 19 жовтня 2018 року включно, продовжує хворіти (а.с. 20).

Також, згідно листка непрацездатності серії АДС № 294459, ОСОБА_3 перебувала на лікарняному з 20 жовтня 2018 року по 12 листопада 2018 року включно, продовжує хворіти, режим - амбулаторний (а.с. 21).

Крім того, як вбачається з Виписки № 7410 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Комунальним закладом «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми (травматологічні ліжка) КЗ «КМЛШМД» ДОР» з 13 листопада 2018 року по 02 грудня 2018 року з діагнозом: зростаючий злам нижньої третини правої променевої кістки (а.с.19), що також підтверджується листком непрацездатності серії АДС № 449636 (а.с. 22).

Згідно листка непрацездатності серії АДС № 295561, ОСОБА_3 перебувала на лікарняному з 03 жовтня 2018 року по 21 грудня 2018 року включно, режим - амбулаторний (а.с. 23).

Крім того, як вбачається з Виписки № 9977/1499 із медичної карти стаціонарного хворого, виданої Комунальним закладом «Кам`янська міська лікарня № 7» Дніпропетровської обласної ради», з 20 серпня 2019 року по 30 серпня 2019 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЗ «Кам`янська міська лікарня № 7» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: НЦД за гіпертонічним типом, загострення середньої тяжкості, виражений антено-невротичний синдром, ожиріння І, стеатогепатит з мінімальною активністю (а.с. 107-108).

З Виписки № 9977/1499 із медичної карти стаціонарного хворого, виданої Комунальним закладом «Кам`янська міська лікарня № 7» Дніпропетровської обласної ради», вбачається, що з 09 вересня 2019 року по 20 вересня 2019 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КЗ «Кам`янська міська лікарня № 7» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: хронічний панкреатит, загострення з больовим та диспепсичним синдромами, стеатогепатит з мінімальною активністю, НЦД за гіпертонічним типом, виражений антеноневротичний синдром, гострий лівобічний зовнішній отит (а.с. 109-110).

Судом також встановлено, що на момент ДТП, тобто станом на 05 жовтня 2018 року, автомобіль «Мерседес Бенц Спрінтер», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , належав останньому на праві власності та був перереєстрований на іншу особу 25 січня 2019 року, що вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області № 31/4-4298 від 25 жовтня 2019 року (а.с. 105).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу «Мерседес Бенц Спрінтер», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «УПСК» за договором № АК8068249 від 29.11.2017 року. Зі страхового акта № ОЦ/055/000/19/0008 (аварійний сертифікат), складеного Відділом врегулювання збитків моторних ризиків Департаменту врегулювання збитків Головного офісу ПрАТ «УПСК», вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 05 жовтня 2018 року, була визнана страховим випадком та ОСОБА_3 до виплати було нараховано страхове відшкодування у розмірі 26393,50 грн., з яких: витрати на лікування потерпілого 25 136,67 грн., моральна шкода 1256,83 грн. (відмітка бухгалтерії про перерахування коштів 29.04.2020 року) (а.с. 106).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Системно-правовий аналіз положень ч.ч. 1, 2 ст. 1167, ч. 5 ст. 1187 ЦК України дає підстави для висновку, що у випадку коли моральна шкода заподіяна здоров`ю потерпілого, володілець джерела підвищеної небезпеки не звільняється від обов`язку відшкодувати моральну шкоду, навіть якщо ця шкода завдана не з його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи до уваги, що внаслідок ДТП ОСОБА_3 була завдана моральна шкода, яка полягає у отриманні тілесних ушкоджень середньої тяжкості, перенесенні фізичного болю, порушенні її нормального ритму життя та необхідності вжиття заходів для організації побуту, у переживаннях за стан власного здоровя, тривалому перебуванні на лікуванні, - колегія погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди судом першої інстанції обгрунтовано взято до уваги, що вина відповідача, як учасника ДТП, є встановленою, а позивач у настанні даної ДТП винною не визнавалась; що відповідач після події ДТП не надавав позивачу у добровільному порядку матеріальну допомогу на лікування; що лікування позивачки повністю не завершене, у майбутньому передбачається оперативне втручання; що внаслідок ушкодження здоров`я була порушена рухливість правої руки позивача, яка повністю, на час розгляду справи, не відновлена, що спричиняє позивачці значний дискомфорт та роздратування.

Разом з тим, суд першої інстанції, встановивши, що внаслідок ДТП позивач «перенесла нервовий зрив», не взяв до уваги, що подібне твердження позивачки не підтверджено належними письмовими доказами, що не дозволяє зробити висновок про факт перенесення «нервового зриву» та про наявність прямого причинно-наслідкоового зв`язку з ДТП. Отже, вказане твердження позивача є недоведеним; клопотання про призначення відповідної судової експертизи позивачкою не заявлерне.

Недоведеним є також твердження позивачки, що саме внаслідок отриманої травми вона 04 жовтня 2019 року була звільнена з роботи, адже звільнення відбулося за угодою сторін (а.с 24-25). Доводи позивачки, що подія ДТП призвела до зниження її ділової репутації та звільнення з роботи є недоведеними; відповідні докази суду не представлені.

При визначенні розміру моральної шкоди місцевий суд безпідставно взяв до уваги вартість рекомендованої позивачці операції у майбутньому у сумі 45890,00 грн. (а.с. 32); за правовою природою подібні витрати відносяться до категорії матеріальної шкоди.

Районним судом безпідставно взядо до уваги, у якості фактора, який впливає на розмір моральної шкоди за даним позовом, пошкодження під час ДТП автомобіля «Шкода Рапід», номерний знак НОМЕР_2 . Позивач не є власником вказаного автомобіля, матеріальні витрати на його відновлення не понесла; автівка перебувала у користуванні позивача у зв`язку з виконанням нею трудових обов`язків, що визнано позивачкою. Питання щодо забезпечення позивачки автомобілем перебуває у сфері трудових правовідносин позивачки та її роботодавця.

З урахуванням викладеного, колегія дійшла висновку, що визначений місцевим судом розмір моральної шкоди у сумі 150000,00 грн. є значно завищеним та необгрунтованим.

Детально дослідивши представлені у справі докази у їх сукупності, встановивши помилковість наведених вище висновків суду першої інстанції, колегія дійшла висновку, що позивачці спричинено моральну шкоду на загальну суму 70000,00 грн. та, враховуючи, що Приватним акціонерним товариством УПСК позивачці виплачено моральну шкоду у розмірі 1256,83 грн, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода в сумі 68743,17грн (70000,00 - 1256,83), тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди.

За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, - колегія приходить до висновку про необхідність зміни рішення в частині стягнутих судових витрат з 1500,00 грн. на 687,40 грн (68743,17 х 2000,00 : 200000,00).

Також, ОСОБА_1 підлягають поверненню понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги у розмірі 1968,90 грн. (3000,00 х 65,63%).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди та в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2020 року в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди змінити з 150000,00 грн. на 68743 (шістдесят вісім тисяч сімсот сорок три) грн. 17 коп.; та в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору змінити з 1500,00 грн. на 687 (шістсот вісімдесят сім) грн. 40 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги у розмірі 1968 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 90 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді