П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м. Київ

справа №759/18585/20

провадження № 22-ц/824/4324/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назірович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у складі судді Шум Л.М., повний текст складений 10.12.2020 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов`язання провести реєстраційні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 жовтня 2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 4 у відповідності до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 99 960 дол. США.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 в цей же день був укладений договір іпотеки № 2116, згідно якого в заставу банку передано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на праві власності згідно договору купівлі-продажу квартири серії ЗКМ №132526 від 01 липня 2008 року посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за № 3026 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

В зв`язку з тим, що умови кредитного договору ОСОБА_1 не виконувались належним чином, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2010 року кредитний договір № 4 був розірваний та стягнуто на користь банку суму заборгованості в розмірі 1 016 110,41 грн.

05 листопада 2011 року відділом державної виконавчої служби Святошинського району у м. Києві було відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання вищезазначеного рішення суду.

В подальшому, 23 травня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві в зв`язку з тим, що заставне нерухоме майно двічі не реалізовано з прилюдних торгів було винесено постанову серії ВП за № 29081938 про передачу однокімнатної квартири за АДРЕСА_1 стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у рахунок погашення боргу, про що складено акт державного виконавця від 23 травня 2012 року.

27 червня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. на підставі постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу, затвердженого в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 23 травня 2012 року АТ «РАйффайзен Банк Аваль» видано свідоцтво про право власності на однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 .

Дії з приводу примусового виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2010 року, вчинені відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції міста Києва в рамках ВП № 29081938 оскаржувались ОСОБА_1 в судовому порядку.

Так, рішенням Святошинського районного суду міста Києва 19 листопада 2019 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, у справі № 759/6680/14-ц відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. про визнання недійсним свідоцтва про право власності на однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , постанови про передачу майна, акту державного виконавця про передачу майна.

Таким чином, позивач вважає, що право власності на спірну квартиру АТ «Райффайзен Банк Аваль» набуто на законних підставах в межах процедури Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент передачі майна, в рахунок погашення боргу за виконавчим документом.

Зазначає, що за наявності рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року за яким банком набуто право власності на нерухоме майно в процедурі примусового виконання рішення, наявного свідоцтва на право власності (дублікату) та відсутності державної реєстрації права власності, банк звернувся до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. із заявою щодо реєстрації права власності на однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , але приватним нотаріусом відмовлено в проведенні реєстрації права власності на неї.

Отже, АТ «Райффайзен Банк Аваль» вважає вказані дії з боку відповідача незаконними та протиправними, а тому просив суд скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. від 14 серпня 2020 р. за № 53618675 та зобов`язати останнього зареєструвати за АТ «Райффайзен Банк Аваль» право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач пояснив, що на момент звернення позивача з заявою про державну реєстрацію прав в державному реєстрі речових прав була наявна інформація про арешт цього майна відповідно до постанови ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві від 05 жовтня 2011 року у виконавчому провадженні № 29081938, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а саме на все нерухоме майно. Також, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/14156/17 від 12 липня 2018 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року за позовом про визнання протиправним та скасування рішення щодо реєстрації права власності на це ж майно, за яким ним було відмовлено в держаній реєстрації права власності за позивачем, реєстрація права власності була скасована.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що з 27 червня 2012 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» є власником спірної квартири, право власності на яку було набуто банком в рамках примусового виконання, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження.

Зазначає, що скасування рішення про державну реєстрацію не є підставою для припинення права власності на нерухоме майно за АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Позивач вважає, що за наявності встановленого Святошинським районним судом міста Києва від 19 листопада 2019 року та постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року факту законного набуття ним права власності на нерухоме майно, воно підлягає, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації з дати видачі банку свідоцтва про право власності.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка ухвалою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року залучена до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Вказує, що станом на 17 квітня 2021 року спірна квартира перебуває в спільній частковій власності, також існує ряд обтяжень, накладених Святошинським РВ ДВС відповідно до постанови № 30037901 від 06 грудня 2011 року та приватним виконавцем Говоровим П.В. відповідно до постанови № 56638314 від 19 червня 2018 року.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день, місце та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції своїх представників не направили, заяв та клопотань не подавали, тому приймаючи до уваги регламентовані строки розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у їх відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни про визнання недійсним свідоцтва, дублікату свідоцтва, постанови про передачу майна, акту державного виконавця про передачу майна. (а.с. 12-16)

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 11.03.2020 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року залишено без змін. (а.с. 18-21)

АТ «Райффайзен Банк Аваль» за наявності рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2019 р. звернувся до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Ю.Н. з заявою про реєстрацію права власності на однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 .

Оскаржуваним рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Ю.Н. відмовив у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна квартира з реєстраційним номером 000, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: АТ«Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 11)

Підставою для відмови у вчиненні реєстраційної дії стала наявність обтяжень, зареєстрованих до цього майна.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Райффайзен Банк Аваль» вважає вказані дії з боку відповідача незаконними та протиправними, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року та постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 11.03.2020 року було встановлено факт, що Банк набув право власності на спірну квартиру на законних підставах, зокрема за рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 30.11.2010 року в ході його примусового виконання в межах Закону України «Про виконавче провадження», тому наявність обтяження майна не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності Банку згідно з п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності порушень норм законодавства у діях відповідача та відсутності підстав для скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, згідно з пунктом 1 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку спір про право власності на спірну квартиру відсутній, оскільки вже вирішений судами, і Банк оскаржує дії державного реєстратора, які не відповідають вимогам закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд першої інстанції, всупереч вищезазначеним вимогам закону, виходив з того, що позовні вимоги Банку до державного реєстратора підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Проте, враховуючи те, що спірні правовідносини не пов`язані із захистом права власності позивача судова колегія вважає, що цей спір згідно з предметним і суб`єктним критеріями має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, враховуючи публічно-правовий характер правовідносин.

Так, публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл, тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Зоерема, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема, між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (див., наприклад, висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у даній справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України апеляційний суд роз`яснює позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи до юрисдикції відповідного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 374, 377, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року скасувати, провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бадахова Юрія Назіровича про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов`язання провести реєстраційні дії - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст складений 01.06.2021 року

Головуючий:

Судді: