ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1934/21 Справа № 199/133/20 Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДепартаменту патрульної поліції Національної поліції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року про повернення позовної Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року позовну заяву Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди повернуто позивачеві.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції Національної поліції України просить скасувати ухвалу суду від 26 лютого 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень п.3, 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення чи неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди (а.с. 1-4).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачу запропоновано доплатити судовий збір у сумі 181 грн. (а.с. 39).

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 13 лютого 2020 року позивач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що при зверненні до суду із позовною заявою 28 грудня 2019 року ним сплачено судовий збір у сумі 1921 грн., про що надано відповідне платіжне доручення, що відповідає вимогам Закону України Про судовий збір, отже відсутні правові підстави для доплати судового збору у сумі 181 грн. (а.с. 41).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року позовну заяву Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди повернуто позивачеві (а.с.44-45).

В оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 30січня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, а тому на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України повернув її позивачу, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 175 ЦПК України встановлені вимоги до змісту позовної заяви.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 36081 грн. 22 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди (а.с. 1-4).

Згідно відмітки на поштовому штемпелі конверту, а також відмітки відділення Укрпошти на списку рекомендованих відправлень, позивач направив до суду позовну заяву засобами поштового зв`язку - 28 грудня 2019 року (а.с. 34, 43, 66).

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції, чинній на день подання позовної заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп.1 п.1 ч.1 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» №2629-VIII від 23 листопада 2018 року станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 грн.

Вказані вимоги закону були виконані позивачем та до позовної заяви Департаментом патрульної поліції Національної поліції України було додано платіжне доручення № 14163 від 26 грудня 2019 року на суму 1921 грн. (а.с. 5).

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.

Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012).

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Залишаючи позовну заяву без руху ухвалою від 30 січня 2020 року, суд першої інстанції посилався на те, що станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102 грн., а тому запропонував позивачеві доплатити судовий збір у сумі 181 грн.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позовну заяву подано позивачем засобами поштового зв`язку 28 грудня 2019 році, отже розмір мінімальної суми судового збору повинен відповідати розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становить 1921 грн. та вказана сума була сплачена позивачем.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду від 26 лютого 2020 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року про повернення позовної Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Суддя