Справа № 199/3219/20
(2/199/492/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Богун О.О.,

при секретареві Заніздрі А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.09.2008 між ОСОБА_1 та Акціонерним банком «ФОРУМ» було укладено кредитний договір №0277/08/03 Anewv, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 22 500,00 доларів США зі сплатою 14,0% річних.

14.03.2018 між ПАТ «Банк Форум» і TOB «Фінансова компанія «Женева» укладено договір про відступлення прав вимоги № 1050-Ф, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило TOB «Фінансова компанія «Женева», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №0277/08/03 Anewv від 15.09.2008 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0277/08/03 Anewv від 15.09.2008 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №07-870/08 від 15.09.2008, відповідно до умов якого останній зобов`язався солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору позивач виконав свої зобов`язання з надання кредиту, проте ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань не виконала, тому станом на 12.11.2020 року виникла заборгованість в сумі 168 659,52 грн., яку позивач, відповідно до уточненої позовної заяви просить стягнути з відповідачів солідарно та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 529,89 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою від 10 червня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву про слухання справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі та просили суду відмовити позивачу у задоволені позову.

Представник відповідачів ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надавши відзив на позовну заяву. В якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Судом встановлено, що 15.09.2008 між ОСОБА_1 та Акціонерним банком «ФОРУМ» було укладено кредитний договір №0277/08/03 Anewv, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 22 500,00 доларів США зі сплатою 14,0% річних.

14.03.2018 між ПАТ «Банк Форум» і TOB «Фінансова компанія «Женева» укладено договір про відступлення прав вимоги № 1050-Ф, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило TOB «Фінансова компанія «Женева», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №0277/08/03 Anewv від 15.09.2008 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 .

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0277/08/03 Anewv від 15.09.2008 року, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №07-870/08 від 15.09.2008, відповідно до умов якого останній зобов`язався солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, що передбачено п. 3.1. Договору поруки.

Також судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2010 по справі № 2-1696/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого є TOB «Фінансова компанія «Женева», заборгованість за кредитним договором №0277/08/03 Anewv від 15.09.2008 року у сумі 177 714,53 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.04.2010 скасовано. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого є TOB «Фінансова компанія «Женева» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Відповідно до ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Так, судом встановлено, що Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2020 року, крім іншого, було витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Женева» письмові докази, а саме: оригінал або належним чином завірені матеріали кредитної справи в тому числі кредитний договір №0277/08/03 Anewv від 15.09.2008 року, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 . Однак позивачем ухвала суду від 22.07.2020 не виконана, витребувані докази суду не надані, що позбавляє суд можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідачі за кредитним договором.

Керуючись вищевикладеним, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність перед ним заборгованості по кредитному договору, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Що стосується вимог позивача про стягнення 20 000 грн. витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст.137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. ч. 4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з договором про надання правової допомоги від 30.01.2020 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Женева» (замовник) та Адвокатським об`єднанням «Вердикт» (виконавець) замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Конкретні послуги, умови, строки їх надання і умови їх оплати узгоджуються сторонами у формі заявок надання послуг, які підписуються сторонами і є невід`ємни додатком до договору. Вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання послгу, які є невід`ємним додатком до договору.

Позивачем долучено заявку про надання правових послуг та акт прийому-передачі виконаних робіт, згідно якого адвокатське об`єднання надало Товариству наступні правові послуги відносно клієнта ОСОБА_1 : надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку 1 500 грн; надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку 1 500 грн; надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти 9 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу 8 000 грн. Як заявка про надання правових послуг, так і Акт прийому-передачі виконаних робіт не містять дати складення, строків надання, умов оплати.

Позивачем до матеріалів справи додано копію платіжного доручення №1714 від 18.02.2020, відповідно до якого ТОВ «ФК «Женева» перерахувала Адвокатському об`єднанню «Вердикт» оплату за надання правової допомоги згідно договору №б/н від 11.06.2018 в розмірі 100 000,00 грн., в той час коли розмір понесених витрат на правову допомогу позивач зазначає 20 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи те, що розумність та обґрунтованість розміру оплати юридичної допомоги та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу не підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що судові витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідачів. Надані позивачем докази, судом оцінюються критично.

З огляду на ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд не вбачає підстав для відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» (місцезнаходження вул. Верхній Вал, 28/12, м. Київ, 04071, ).

Відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя О.О.Богун

13.01.2021