Номер справи 623/4221/20
Номер провадження 2/623/175/2021
РІШЕННЯ

іменем України

26 січня 2021 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі головуючого Одарюка М.П.,

за участю секретаря Костенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в вмісті Ізюмі Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

В грудні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначив, що 29 травня 2019 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким квартиру,яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на випадок смерті, заповідала позивачу. В ОСОБА_2 вибула до Росії на постійне місце проживання та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. В листопаді 2020 року позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої, оскільки він пропустив строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На думку позивача строк пропущений з поважних прочини, оскільки позивач з у зв`язку з тривалою хворобою з 25.09.2019 по 29.09.2020 знаходився на лікуванні, тому вчасно подати заяву про прийняття спадщини не міг. Просив відновити йому строк для прийняття спадщини та визначити строк на прийняття спадщини тривалістю в два місяці.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував , просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красноярськ, Красноярського району Росія померла ОСОБА_3 ( російською мовою), яка на день своєї смерті проживала в Росії, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Территориальным отделом агентства ЗАГСу Красноярского края по Ленинсокму району г. Красноярска ( російською мовою) ( а.с.7).

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі - продажу квартири від 07 листопада 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 3045 ( а.с.8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне померлій майно, яке складається з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту, посвідченого нотаріусом Красноярського нотаріального округу Російської Федерації, ОСОБА_4 (російською мовою) 29 травня 2019 року, ОСОБА_3 на випадок смерті заповідала ОСОБА_1 вище вказану квартиру ( а.с.6).

Позивач звернулася до Ізюмською державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, але листом від 26 листопада 2020 року № 1746/02-17, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено, так як він пропустив строк для прийняття спадщини після померлої. Крім того, як вбачається з вказаного листа нотаріуса, після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За приписами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву по прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При розгляді цих справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10. 2018 року у справі № 681/203/17-ц.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви, не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС № 61-49121св від 29.10.2019р.

Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 сплинув 14 березня 2019 року, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5 звернувся 24 листопада 2020 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив про те, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК строк для звернення із заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки в цей час хворів.

У ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Надані суду медичні документи, а саме: копія довідки № 134 від 29 вересня 2020 року не свідчить про неможливість позивача протягом 6 місяців звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ( не зазначено стаціонарно чи амбулаторно лікувався позивач) ( а.с.9). Інші докази суду не надані.

Крім того, суд зауважує на тому, що позивач звернувся до нотаріальної контори лише через два місяці після закінчення лікування, а саме 24 листопада 2020 року.

Враховуючи, що позивач не довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за законом, підстави для надання йому додаткового строку відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 7, 10, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П. Одарюк