У х в а л а

18 травня 2021 року

м. Київ

справа № 521/18431/19

провадження № 61-6866 ск 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду м. Одесиз позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь матеріальну шкоду у розмірі 20 983,00 грн, суму витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3 000,00 грн, суму витрат на правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн та судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 20 983,00 грн; витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 3 000,00 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року змінено в частині стягнення судового збору; в решті рішення залишено без змін; стягнено в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надіслали засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від12 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року.

У касаційній скарзі заявники просять суд касаційної інстанції скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши касаційну скаргуОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щовиникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Ціна позову в даній справі становить 23 983,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100=227 000,00 грн).

Верховний Суд урахував ціну позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільствата дійшов висновку, що дана справа є малозначною та не належить до виключень, передбачених пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Тому, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

Крім того, касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами «а-г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за присутності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вона не містить посилань на постанови Верховного Суду та інформацію щодо застосування якої саме норми права і якого правового висновку не враховано судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Зазначені у касаційній скарзі інші аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно суб`єктивними судженнями заявників та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції.

Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 389 ЦПК України,у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особами, які подали касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук