Справа №: 398/243/21
провадження №: 2/398/872/21
"21" травня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Шило А.В.,
представників третьої особи - Омельяненко О.В. , Яковлева Ю.О. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 06.08.2020 року №385 позивача призначено опікуном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не опікується своєю дитиною, не виконує батьківські обов`язки, не займається вихованням дитини, матеріальної допомоги не надає. Тобто, відповідач самоусунулася від виконання свого батьківського обов`язку, а тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути аліменти на утримання дитини.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила позовні вимоги задовольнити та пояснила, що після смерті рідної сестри її дочка - ОСОБА_4 , якій було шість місяців, залишилася проживати з позивачем, яку було призначено опікуном дитини до її повноліття. Тобто, відповідач є рідною племінницею позивача. Останні два роки до вагітності відповідач проживала окремо. У вересні 2007 року відповідач народила ОСОБА_5 . Коли дитині було вісім днів відповідач залишила дитину на позивача. Батька дитини позивач ніколи не бачила. Відповідач проживала окремо, інколи з`являлася та забирала дитину до себе на 2-3 місяці. Коли дитині було близько чотирьох років відповідач забрала дитину десь в Дніпропетровську область, сказала що вийшла заміж. Одного разу до позивача зателефонувала якась жінка та повідомила, що дитина хвора, голодна, не доглянута, та попросила забрати дитину. З 2016 року дитина постійно проживає у позивача та перебуває на повному її утриманні, відповідач не дає про себе знати, не займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Шило А.О. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позові.
В судовому засіданні представник третьої особи - Омельяненко О.В. підтримала позовні вимоги та пояснила, що позивач звернулася до служби у справах дітей влітку 2020 року у зв`язку з тим, що дитина потрапила до Дитячої лікарні через хворобу. За час обстеження дитини у лікарні батьки до неї не з`являлися. Дитячою лікарнею міста Олександрії було складено акт про покинуту дитину. Позивач протягом чотирьох років сама виховує дитину, дитина перебуває на повному її утриманні, у зв`язку з таким способом життя матері. Позивач раніше до служби у справах дітей не зверталася, не знала порядку влаштування дитини під опіку, боялася, що дитину заберуть, намагалася виховувати дитину сама, працювала на декількох роботах. Позивача на даний момент призначено опікуном дитини. На комісії з питань захисту прав дитини було заслухано ОСОБА_5 , який пояснив, що вже тривалий час не бачив маму. Пам`ятає, коли жив з мамою, вона часто залишала його в сторонніх людей, які його не ображали, годували, вдягали, а потім приїздила бабуся та забирала його. Пояснив, що протягом чотирьох років проживає з бабусею, маму не бачив, мама не телефонує, не вітає зі святами, не відвідує навчальний заклад. Також, надійшла інформація з навчального закладу, де навчається дитина, що позивач забезпечує дитину всім необхідним, відвідує батьківські збори. Тому з`ясувавши всі обставини було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її сина.
Заслухавши вступне слово учасників справи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.
Відповідач є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.
Відомості про батька до актового запис про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 06 серпня 2020 року №385 малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено над ним опікуном позивача.
З акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 04 листопада 2020 року вбачається, що дитина постійно проживає з позивачем, яка створила належні умови для проживання та виховання дитини.
З характеристик дитини, складених за місцем навчання, дитина зарекомендувала себе як відповідальний, цілеспрямований, доброзичливий учень, має достатній рівень розвитку психічних процесів. Вихованням дитини повністю займається його бабуся - ОСОБА_1 . Мати дитини - ОСОБА_4 - навчальний заклад, де навчається дитина, не відвідує та навчанням дитини не цікавиться.
Відповідно до характеристики відповідача, складеної 04 лютого 2021 року Виконавчим комітетом Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, відповідач протягом 2015 - 2019 років проживала на території Роздорської ОТГ та зарекомендувала себе з негативного боку: зловживала спиртними напоями, недобросовісно виконувала батьківські обов`язки, залишала дітей без нагляду, діти були брудні та голодні.
Виконавчий комітет Олександрійської міської ради, як орган опіки та піклування, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її сина.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що позивача знає більше 10 років, оскільки вони є сусідами, часто спілкуються. Відповідача теж знає, як дочку позивача, яка має сина ОСОБА_5 . Відповідач періодично зникала. Останні 6-7 років онук постійно проживає з позивачем, яка повністю ним опікується. Останні 5 років відповідача взагалі не бачила, вона десь зникла в невідомому напрямку, участі у вихованні дитини не приймає.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що позивача знає з 1991 року, оскільки вони разом працювали. Відповідача теж знає, як дочку позивача. Відповідач припинила проживати з позивачем, виїхала десь в м. Дніпро, а дитину покинула на позивача. ОСОБА_5 знаходиться у позивача, яка повністю ним опікується. Останні 5-6 років відповідача не бачила, вона участі у вихованні дитини не приймає.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З наданих суду доказів, пояснень учасників справи та свідків, вбачається, що відповідач повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо дитини, не спілкується з сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його життям, станом здоров`я, не відвідує його, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Отже суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виховання та утримання свого сина та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, фактично переклавши цей обов`язок на позивача.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її сина, що сприятиме захисту інтересів дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язана матеріально утримувати дитину, та визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, бере до уваги вищенаведені обставини справи.
Отже, позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.
Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позовна заява надійшла до суду 14 січня 2021 року, отже аліменти стягуватимуться з 14 січня 2021 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі суд покладає на рахунок відповідача наступним чином: судовий збір, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду за майнову вимогу про стягнення аліментів, слід стягнути в дохід держави з відповідача в розмірі 908,00 грн., та судовий збір за немайнову вимогу про позбавлення батьківських прав, сплачений позивачем при подачі позову, слід стягнути на користь позивача в розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 14 січня 2021 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач та третя особа мають право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 31 травня 2021 року.

Суддя О.В.Авраменко