Справа № 495/1114/21
№ провадження 2-з/495/74/2021
Ухвала

іменем україни

31 травня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха В.О., при секретарі Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни про визнання протиправними та скасування рішення та запису про реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56343234 від 28.01.2021 року, номер запису про право власності №40296522, дата, час державної реєстрації 22.01.2021 року 17:25:46, яким за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на розмір частки 1/1 нерухомого майна у складі будівель В,Д,Є, градирня Л, сарай, І, за адресою: АДРЕСА_1 з одночасними припиненням за ОСОБА_2 речових прав на вказане нерухоме майно.

27.05.2021 року позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про забезпечення позову та просить накласти арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 до та заборони вчиняти будь-які дії відносно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: розроблення технічної документації, присвоєння кадастрового номеру та проведення державної реєстрації тощо на до вирішення спору по суті.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовує тим, що в провадженні Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває справа №495/7451/20 за позовом ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою звернення стало те, що між співвласниками (зокрема з ОСОБА_3 ) нерухомого майна, неможливо дійти згоди щодо порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Після відкриття провадження по справі №495/7451/20 ОСОБА_2 , який володіє часткою у розмірі 12/100 вчинив незаконні дії щодо реєстрації своєї частки як одиниці за іншою адресою, без наявності всіх документів. В звязку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56343234 від 28.01.2021 року, номер запису про право власності №40296522, дата, час державної реєстрації 22.01.2021 року 17:25:46, яким за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на розмір частки 1/1 нерухомого майна у складі будівель В,Д,Є, градирня Л, сарай, І, за адресою: АДРЕСА_1 з одночасними припиненням за ОСОБА_2 речових прав на вказане нерухоме майно (справа №495/1114/21). 24.05.2021 pоку, під час ознайомлення з матеріалами справи, а саме матеріалами реєстраційної справи з`ясувалось, що ОСОБА_2 01.04.2021 року проведено ще одну державну реєстрацію, однак вже на житловий будинок за літ.«Є» та господарські будівлі В,Д,Є, градирня, Л, сарай Д, за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 намагається вчиняти відносно спірного нерухомого майна дії, направлені на його незаконне переоформлення та подальше відчуження. ОСОБА_2 намагається відчужити спірне нерухоме майно, для чого йому потрібно присвоїти кадастровий номер, під новою адресою. Таким чином, будь-які перешкоди у розробленні технічної документації та отримання кадастрового номеру у ОСОБА_2 відсутні, а присвоєння кадастрового номеру відкриє йому безперешкодне відчуження штучно оформленого майна за адресою: АДРЕСА_1 на користь інших осіб. Відчуження, призведе до неможливості виконання рішення суду по справі №495/1114/21. Таким чином, відсутність обтяжень вже призвела до проведення ОСОБА_2 державної реєстрації на об`єкт нерухомого майна, який виведений у штучну адресу, переведення цього об`єкту у статус житлового. ОСОБА_2 не у спосіб передбачений Законом, намагається штучно виділити належну йому частку у спільній частковій власності, з метою подальшого розпорядження вже без необхідності отримання згоди інших співвласників, оскільки формально має іншу адресу.

Таким чином, відсутність заходів забезпечення позову відносно нерухомого майна, яке значиться за адресою: АДРЕСА_1 , вже призводить до виникнення інших судових спорів та призведе до неможливості виконання рішення суду. Невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчинення будь-яких дії щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема розроблення технічної документації, присвоєння кадастрового номеру, державної реєстрації, може призвести до порушення прав позивача та істотно ускладнити виконання рішення суду у разі його задоволення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимогами п.3-4 ч.1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, виходячи з вимог п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України, повинна обґрунтувати причини звернення із відповідною заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.81 ЦПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заявляючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 зазначає, що 24.05.2021 pоку, під час ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи з`ясувалось, що ОСОБА_2 01.04.2021 року проведено ще одну державну реєстрацію, однак вже на житловий будинок за літ.«Є» та господарські будівлі В,Д,Є, градирня, Л, сарай Д, за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_2 намагається вчиняти відносно спірного нерухомого майна дії, направлені на його незаконне переоформлення та подальше відчуження на користь третіх осіб та на підтвердження надає витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Проте суд не погоджується з вказаними доводами, оскільки позивач обмежився лише зазначенням, що є підстави вважати, що вищезазначене нерухоме майно на даний час, може бути відчужено на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тобто, позивач тільки припускає, що вищезазначене майно може перейти на користь третіх осіб, але матеріали поданої заяви не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на відчуження вказаного спірного нерухомого майна або можливого вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на його відчуження.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява в цій частині забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, позивачем не доведено та не надано жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, які б свідчили про те, що нерухоме майно, яке є предметом забезпечення позову готується до реалізації та наявності реальної загрози відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, вимоги позивача про забезпечення позову ґрунтуються лише на особистому переконані та припущеннях, крім того, суд бере до уваги, що накладення арешту на майно є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідача по справі.

Щодо заборонити вчинення будь-яких дій відносно земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: розроблення технічної документації, присвоєння кадастрового номеру та проведення державної реєстрації тощо до вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Предметом спору даної цивільної справи є визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про право власності №40296522, дата, час державної реєстрації 22.01.2021 року 17:25:46 за ОСОБА_2 на розмір частки 1/1 нерухомого майна у складі будівель В,Д,Є, градирня Л, сарай, І, за адресою: АДРЕСА_1 з одночасними припиненням за ОСОБА_2 речових прав на вказане нерухоме майно.

В заяві про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 просить заборонити вчинення будь-яких дій відносно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: розроблення технічної документації, присвоєння кадастрового номеру та проведення державної реєстрації тощо, проте судом не встановлено безпосереднього зв`язку з предметом спору по даній цивільній справі.

Як, зазначає в заяві про забезпечення позову сам позивач ОСОБА_1 , земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є предметом спору в іншій цивільній справі, в звязку з чим, суд не вбачає правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білоус Ірини Олександрівни про визнання протиправними та скасування рішення та запису про реєстрацію права власності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Заверюха В.О.