Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2021 Справа №607/22060/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Посилаючись на те, що після смерті діда ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок.

У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 114 кв. м., житловою площею 78,1 кв. м.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо позову не заперечує.

Перевіривши, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , видане 05.07.2018 Виконавчим комітетом Малоходачківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 11.

Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 114 кв. м., житловою площею 78,1 кв. м.

Відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 являвся батьком ОСОБА_4 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0, ОСОБА_4 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , видане 30.03.2020 Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 19.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 являється внучкою ОСОБА_2 .

Згідно довідок Великобірківської селищної ради № 699 - 701, від 11.12.2020 р., житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 114 кв. м., житловою площею 78,1 кв. м. станом на 15.04.1991 року рахується як двір колгоспника, членами якого були: голова двору ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , члени колгоспного двору ОСОБА_6 дружина, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , внучка ОСОБА_1 , також зареєстрований правнук ОСОБА_7 ..

Відповідно до довідки №1562/02-14 від 30.09.2020, видана Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оформила своїх спадкових прав після смерті свого батька ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла ОСОБА_1 .

На даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами виготовлено Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації технічний паспорт, згідно даних якого за адресою: АДРЕСА_1 , розміщено житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями, загальна площа якого становить 114 кв. м., житловою площею 78,1 кв. м.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в Дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991 спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності і це право збереглося за ними після припинення колгоспного двору.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , члени колгоспного двору ОСОБА_6 дружина, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , внучка ОСОБА_1 , то кожному із них фактично належить 1/4 частина колгоспного двору.

Судом з`ясовано, що після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняла ОСОБА_3 , однак своїх спадкових прав не оформила. Після смерті ОСОБА_3 , спадщину прийняла ОСОБА_1 , інші спадкоємець ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 , а після смерті ОСОБА_3 відмовилася в користь ОСОБА_1 , що стверджується постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії.

Також постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на житловий будинок.

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримав за життя правовстановлюючих документів на належне майно та не здійснив державної реєстрації свого права власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 114,0 кв. м., житловою площею 78.1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 114,0 кв. м., житловою площею 78.1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Великобірківська селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Грушевського, 53, селище Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області, .

Повний текст рішення суду складено та підписано 21 січня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко