КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/1492/19-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/214/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду України, Верховного Суду, Державної казначейської служби України про стягнення заробітної плати,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Новака Р.В.,-

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив, з урахуванням уточнень, стягнути солідарно з Верховного Суду України, Верховного Суду, Державної казначейської служби України на свою користь суддівську винагороду за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року включно у розмірі 7 589 395 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду, посилаючись на незаконність ухвали суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Верховного Суду зазначив, що апеляційна скарга необґрунтована, а ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Верховного Суду України зазначила, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Верховного Суду проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У даній справі таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Суддівська винагорода регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, позивачем заявлені вимоги до Верховного Суду України, Верховного Суду, Державної казначейської служби України про стягнення суддівської винагороди.

Отже, даний спір пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються діяльності позивача на публічній службі, відтак спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду суперечить Конституції України, міжнародним договорам, рішенням Європейського суду з прав людини, чинному законодавству, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки суду відповідають нормам матеріального права та міжнародним договорам.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання в ухвалі суду на п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України як на підставу для закриття провадження у справі суперечить ухвалі цього ж суду від 16 січня 2019 року, якою було відкрито провадження у справі, колегія суддів не приймає, оскільки предметом апеляційного перегляду є оскаржувана ухвала.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що даний спір про право власності не повинен розглядатись адміністративним судом, колегія суддів не приймає, оскільки предметом судового розгляду є стягнення суддівської винагороди під час проходження публічної служби, а тому спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 09 жовтня 2020 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2021 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко