УХВАЛА

Справа № 621/904/21

Провадження 4-с/621/4/21

31 травня 2021 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя Філіп`єва В.В.,

секретар судового засідання Лацько А.С.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1

представник скаржника за довіреністю Супрун Віктор Максимович

стягувач «Зміївське підприємство теплових мереж»

суб`єкт оскарження Зміївський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Зміїв Харківської області за відсутності учасників справи скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про відмову у знятті арешту з майна боржника

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), які виявилися у відмові зняти арешт з усього майна, що належало боржнику ОСОБА_2

В обґрунтування скарги зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати скаржниці ОСОБА_2 . Як спадкоємиця першої черги скаржниця в установлений законом строк, а саме 07.10.2020 року, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, під час оформлення якої з`ясувалося, що на все майно, яке належало померлій, постановою державного виконавця серії АА № 549229 від 26.05.2006 року накладено арешт, який не знятий до теперішнього часу. В зв`язку з вказаними обставинами, постановою приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Лещенко Л.В. скаржниці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину. 23 березня 2021 року листом вих. № 7748 Зміївським районним відділом ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скаржниці було відмовлено у знятті арешту зі всього майна боржника ОСОБА_2 в зв`язку з тим, що на виконанні у ВДВС станом на момент звернення відсутні виконавчі провадження стосовно вказаного боржника, а виконавчі провадження за 2006 рік знищені згідно Порядку роботи з документами в органах ДВС. Тому скаржниця, на підставі положень ст.ст.447-453 ЦПК України, просила визнати протиправною бездіяльність Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), які полягають у відмові зняти арешт з усього майна, що належало боржнику ОСОБА_2 , та зобов`язати суб`єкт оскарження зняти арешт з усього майна, накладений постановою державного виконавця серії АА № 549229 від 26.05.2006 року.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року, після усунення недоліків, скаргу призначено до судового розгляду з викликом учасників справи в судове засідання.

Скаржниця ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких наполягали на задоволенні скарги та просили розглянути справу без їх участі (а.с.60)

Стягувач - «Зміївське підприємство теплових мереж» про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, будь-яких заяв по суті скарги не подавав, представник в судове засідання не з`явився.

Суб`єкт оскарження - Зміївський районний відділ Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав до суду заперечення на скаргу та просив відмовити у її задоволенні, розглянувши справу без участі представника ВДВС.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до вимог ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та норми права, що підлягають застосуванню, суд зазначає наступне:

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, встановлений розділом VІІ ЦПК України

Судовий контроль передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Змістом вимог скаржниці ОСОБА_1 є скасування арешту з майна (зняття - за скаргою), накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Кураксіним Є.В. серії АА № 549229 від 26.05.2006 року згідно виконавчого листа №2-354, виданого на виконання рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10.02.2006 року про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь комунального підприємства «Зміївське підприємство теплових мереж» заборгованості за користування тепловою енергією в сумі 1429 грн 85 коп.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України, звернутися до суду із скаргою мають право сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Як вбачається з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.05.2006 року, сторонами виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-354 від 10.02.2006 року за рішенням Зміївського районного суду Харківської області сторонами виконавчого провадження є стягувач - Комунальне підприємство «Зміївське підприємство теплових мереж» та боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .(а.с.10)

Скаржниця ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, а відтак не наділена правом оскарження дій державного виконавця щодо винесення чи відмови у скасуванні постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 в порядку, встановленому розділом VІІ ЦПК України

Такою ж є й позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який у п.4 постанови Пленуму № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підкреслив, що право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Пунктом 24 вказаної постанови визначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення позову відповідно до правил судової юрисдикції про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Аналогічна позиція викладена в пунктах 1, 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», згідно якої захист майнових прав у таких справах здійснюється як в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Позов про зняття арешту може бути пред`явлений власником або іншою особою, яка володіє на законній підставі майном, що не належить боржнику.

Згідно пункту 5 цієї ж Постанови, «у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства, суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК (в ред. до 03.10.2017).»

Таким чином, згідно наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України та роз`яснень вищих судових інстанцій, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не наділена правом оскарження дій державного виконавця щодо винесення чи відмови у скасуванні постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 в порядку, встановленому розділом VІІ ЦПК України, а має право звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спірне майно та зняття з нього арешту.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (зі змінами), у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

За змістом пункту 6 вказаної постанови, у разі подання скарги неналежною особою суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою, а після прийняття скарги до судового розгляду - суд має закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України

Відповідно до п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2-4, 19, 255, 259-261, 274, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про відмову у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Текст ухвали складено і підписано 31.05.2021

Суддя: В. Філіп`єва