Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2650/20

2/330/100/2021

"01" червня 2021 р. смт. Якимівка

Якимівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Гусарової В.В. за участю секретаря судового засідання Колєдаєвої Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка в порядку загального провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, відновлення залишку коштів на рахунках, зупинення нарахування штрафних санкцій.

в с т а н о в и в:

В первісному позові зазначено, що відповідач приєдналась до умов та правил надання банківських послуг з метою укладання кредитного договору без номеру та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом .

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті , складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України зобов`язання за вказаним договором не виконав, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками,

Станом на 21.07. 2020 року за відповідачем рахується наступна заборгованість у сумі 24536,36 гр. ( двадцять чотири тисячі п`ятсот тридцять шість гр. 36 коп.) грн., в т. ч.: заборгованість за тілом кредита 21554,7 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 2981,66 грн.;

В зв`язку з вищевикладеним, представник АТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути з відповідача на користь позивача за первісним позовом заборгованість у розмірі 24536,36 грн. за кредитним договором ; судові витрати у розмірі 2102 грн.

До суду було подано зустрічну позовну заяву , відповідно до якої ОСОБА_1 зазначила, що 06.01.2011, між Позивачем та Відповідачем був укладений Кредитний договір б/н відповідно до якого 06.01.2011 відкрито картковий рахунок та видано відповідну кредитну картку із початковим кредитним лімітом 100 гривень, про що було зроблено відмітку в системі банку Відповідача про укладення угоди 8АМВН7284.

В подальшому, протягом користування послугами банку, номер карткового рахунку неодноразово змінювався у зв`язку із перевиданням, та підвищувалась сума кредитного ліміту.

Надалі, протягом 06.01.2011 - 18.10.2019, Позивач добросовісно виконувала умови встановлені Відповідачем в частині своєчасного та добровільного повернення використаного кредитного ліміту та відсотків за його використання. Станом на 18.10.2019, Позивач користувалась картковим рахунком № НОМЕР_1 .

В подальшому, 18.10.2020, близько 10.00 години, невстановлена особа, яка в подальшому була ідентифікована як ОСОБА_2 , використовуючи банківську картку № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , під приводом купівлі у Позивача товарів з торгівельної інтернет-площадки «ОЛХ», шляхом введення останньої в оману, заволоділа персональними даними Позивача та використовуючи електронно-обчислювальну техніку та картковий рахунок № НОМЕР_1 (належний Позивачу), діючи шахрайським шляхом здійснив незаконні операції з вищевказаним банківським рахунком Позивача які виразились в наступному:

1.18.10.2020, за рахунок кредитного ліміту, двома операціями знято грошові

кошти в розмірі 16 637 грн. 36 коп. в банкоматі по АДРЕСА_1 .

2.18.10.2020, здійснено переказ грошових коштів в розмірі 3 640 грн. на картку

НОМЕР_3 .

3.18.10.2020, оформлено послуги «Миттєва розстрочка» на суми 3 000 грн., З 640

грн., 8317 грн. 36 коп., 2 400 грн., 1 047 грн.

4.19.10.2020, за рахунок збільшеного кредитного ліміту, двома операціями знято

грошові кошти в розмірі 16 640 грн. в банкоматі по АДРЕСА_1 .

5. 19.10.2020, здійснено спробу переказу грошових коштів в розмірі 2 722 грн. 79 копійок на картковий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , яка була заблокована Відповідачем.

Надалі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позивач, усвідомивши факт вчинення щодо неї шахрайських дій, особисто звернулась з цього приводу до Кирилівського ВП МВП ГУНП в Запорізькій області (реєстраційний номер звернення в системі Єдиного обліку №3212 від 19.10.2019), після чого, 22.11.2019 за вищевказаною заявою були внесені відповідні відомості до ЄРДР під №0000385 від 19.10.2019.

Крім того, 19.10.2020, Позивач, у зв`язку із відсутністю у її населеному пункті відділення банку АТ КБ «ПриватБанк» повідомила Відповідача через гарячу лінію 3700 про факт шахрайських дій по її банківському рахунку, на що співробітник банку повідомив про отримання вищевказаної інформації та блокування карткових рахунків.

30.10.2020, Позивач особисто звернулась із повідомленням до АТ КБ «Приват Банк» по вул. Центральній 79 в смт. Якимівка Запорізької області, в ході якого повідомила про вищевказані події.

Однак, незважаючи на явні протиправні дії невстановленої особи, що було підтверджено співробітниками банку, останніми було зазначено, що все одно існуючу на сьогодні заборгованість належить платити Позивачу.

Після цього, зважаючи на те, що картковий рахунок № НОМЕР_1 було заблоковано, співробітник банку запропонував Позивачу послугу оформлення нового карткового рахунку для погашення існуючої заборгованості та видав останній кредитну картку № НОМЕР_4 , на яку Позивач внесла грошові кошти в розмірі 19800 гривень.

Таким чином, за думкою сторони позивача за зустрічним позовом, АТ КБ «Приватбанк» не тільки не відновлює порушені права Позивача та не повертає викрадені кошти на його рахунок, а і застосовує до нього штрафні санкції, як до боржника, та нараховує проценти, пеню та штрафні санкції на викрадені кошти, внаслідок чого заборгованість зростає.

У судовому засіданні представник банку підтримала первісну позову заяву , просила її задовольнити, у зустрічній позовній заяві просила відмовити, бо саме дані, яка повідомила ОСОБА_1 невідомій особі стали підставою для здійснення відносно неї шахрайських дій та банк не може нести відповідальність за дій ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_1 не визнали первісну позовну заяву у повному обсязі, просили в ній відмовити та зустрічну позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Таким чином судом було встановлено:

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні судом було встановлено, що ОСОБА_1 виконала свої обов`язки перед банком, щодо погашення заборгованості за договором кредиту, відповідно до умов договору ( так, з вивчений документів було встановлено, до на 17.10.2019 р. у ОСОБА_1 не було заборгованості перед банком, що було також підтверджено прежставником банку), повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунків ( що підтверджується документами вивченими у судовому засіданні та показами свідка ОСОБА_3 ) та зверну лась до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу, представником банкук не надано належних доказів, що ОСОБА_4 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, будь якої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 приєдналась до умов та правил надання банківських послуг з метою укладання кредитного договору без номеру та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом

Згідно укладеного договору ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами.

Судом встановлено з наданого банку розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.11.2011 року, що своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 не порушувала.

У період з 04.11.2011 року до 17.10.2019 року, ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, сплачувала заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі.

Разом з тим, з наданого розрахунку встановлено, що в період часу з 18.10.2019 р. по 19.10.2019 р. з рахунку зафіксовано зняття кредитних коштів , на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування.

ОСОБА_1 звертався до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій та повернення незаконно списаних коштів ( спочатку по телефону на гарячу лінії, потім у відділенні банку ( а.с.146), однак, листом від 28.12.2019 року, представник АТ КБ «Приватбанк» лише роз`яснив йому умови кредитного договору та порідив звернулись до правоохоронних органів ( а.с. 94-95).

22 листопада 2019 року дані за заявою ОСОБА_1 від 19.10.2021 р. були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 ( а.с. 97-98,99-100 ).

На теперішній час кримінальне провадження триває, проводяться слідчі дії. ( а.с.165)

Пунктом 6.6 Правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми.

За приписами ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що ОСОБА_1 виконала свої обов`язки перед банком, щодо погашення заборгованості за договором кредиту ( станом на 17.10.2019 р. заборгованості не існувало), відповідно до умов договору, повідоміла банк про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку та звернулась до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком.

Банком не надано належних доказів, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, будь якої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до пунктів 7, 8, 9 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі доведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав.)

Суд дійшов висновку про про те, що оскільки ОСОБА_1 негайно повідомив Банк про операцію, яку він не виконував і звернулась до Банку із відповідною письмовою заявою, а отже ризик збитків від здійснення цієї операції несе Банк.

Вказані висновки також підтримав Верховний Суд у постанові від 09 січня 2019 року по справі № 377/526/16-ц (провадження 61-30564св18), у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2019 року по справі № 522/2819/16-ц (провадження № 61-1396 св 18), у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року справа № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18), у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року по справі № 571/841/16-ц (провадження 61-25606св18), у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року по справі № 162/134/16-ц (провадження № 61-18582св18).

В той час, коли тягар доведення зазначених обставин у цьому провадженні за первісним позовом покладається на позивача банк , який саме й звернувся до суду, оскільки за правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Провівши аналіз норм матеріального права в системному зв`язку із встановленими по справі фактичними обставинами, суд прийшов до висновку, що позивач- банк не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження позову, спростування доводів відповідача та обставин, що саме відповідач, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, аккаунту та мобільного додатку "Приват-24", незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Посилання АТ КБ "ПриватБанк" на те, що ОСОБА_1 розголосила свої персональні дані третім особам оцінюються судом критично, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач- банк не довів того, що ОСОБА_1 втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. В матеріалах справи також відсутні відомості щодо факту та результату службового розслідування АТ КБ "ПриватБанк".

Таким чином, з урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази для висновку про те, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію 18.10.2019-19.10.2019 р. року щодо зняття кредитних коштів кількома транзакціями, а тому первісний позов задоволенню не підлягає На цих же підставах, суд дійшов висновку задоволення зустрічного позову. На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст. 263-265, 279 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ:

1. В позові АТ КБ «Приватбанк» (01001 м.Київ вул.Грпушевського б.1д, код ЄРДПОУ 14360570) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

2. Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, відновлення залишку коштів на рахунках, зупинення нарахування штрафних санкцій задовольнити у повному обсязі.

3. Зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_4 та всіма додатковими рахунками за угодою № SAMDN7284 по Договору №б/н від 04.01.2011 укладеному між АТ КБ

«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) -відсотків, пені, щомісячних платежів за послугою «Миттєва розстрочка» та інших штрафних

санкцій за користування використаним кредитним лімітом що утворився внаслідок проведення фінансових операцій (транзакцій) 18.10.2019 - 19.10.2019.

4.Зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скасувати нараховані з 18.10.2019 по 01.06.2021 р. за картковим рахунком № НОМЕР_4 та всіма додатковими

рахунками за угодою № SAMDN7284 по Договору №б/н від 04.01.2011 укладеному

між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 )

- відсотків, пені, щомісячних платежів за послугою «Миттєва розстрочка» та інших штрафних

санкцій за користування використаним кредитним лімітом що утворився внаслідок

проведення фінансових операцій (транзакцій) 18.10.2019 - 19.10.2019.

5.Зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відновити залишок коштів на картковому

рахунку № НОМЕР_4 та всіма додатковими рахунками за угодою

№ SAMDN7284 по Договору №б/н від 04.01.2011 укладеному між АТ КБ

«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) до того

стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 18.10.2019, тобто станом на

17.10.2019, врахувавши внесену ОСОБА_1 плату на суму 19 800 гривень.

6.Стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати в розмірі 840 гривень 80 копійок та

витрати на правову допомогу в розмірі 9 500 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Якимівський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення . Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: