У Х В А Л А

20 січня 2021 року

м. Київ

справа № 752/12524/19

провадження № 14-7зц21

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Штелик С. П.,

суддів: Анцупової Т. О., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року та постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Антоновича, 122» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконним рішення, скасування запису про реєстрацію права власності та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку

(далі - ОСББ) «Антоновича, 122» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконним рішення, скасування запису про реєстрацію права власності та стягнення коштів.

Одночасно із позовною заявою ОСББ «Антоновича, 122» подало заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на майно, частка якого належить ОСББ «Антоновича, 122», протиправно зареєстрована як цілісний комплекс за ОСОБА_1 , тому вона може вільно нею розпоряджатися.

Зазначало, що відповідачем на даний час вживаються активні дії щодо відчуження нежитлових приміщень, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав та інтересів ОСББ «Антоновича, 122».

За таких обставин просило накласти арешт на належний ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000) - нежилі приміщення (літ. А) загальною площею 188,8 кв.м, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року заяву ОСББ «Антоновича, 122» задоволено.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на належний ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 000) - нежилі приміщення (літ. А), загальною площею 188,8 кв.м, що знаходяться на АДРЕСА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 9 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києві від 27 червня 2019 рокузалишено без змін.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києві від 27 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року.

Постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 3 вересня 2019 року залишено без змін.

У січні 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Великої Палати Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року та постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року.

Велика Палата Верховного Суду, проаналізувавши матеріали касаційної скарги, зазначає наступне.

За положеннями частини другої статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Право касаційного оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначені у статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Вичерпний перелік підстав для передачі цивільної справи, яка розглядається в касаційному порядку, на розгляд Великої Палати Верховного Суду встановлено статтею 403 ЦПК України. Питання про таку передачу згідно зі статтями 403 і 404 цього Кодексу вирішує Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду після відкриття касаційного провадження.

Постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду як суд касаційної інстанції відповідно до норм чинного ЦПК України не наділена повноваженнями щодо перегляду судових рішень Касаційного цивільного суду, перевірки обґрунтованості та законності постанов (ухвал) суду тієї ж касаційної інстанції, які нею не постановлялися, крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини третьої статті 423 ЦПК України (встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом).

Також, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що з моменту набрання чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» цей Кодекс не передбачає інституту перегляду судових рішень після їх перегляду в касаційному порядку, як це було визначено в розділі V глави 3 попередньої редакції ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з позицією ЄСПЛ, висловленою у рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення ЄСПЛ від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95).

Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення у справі «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, заява № 41984/98, § 53).

Оскільки постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року залишено без змін, а Велика Палата Верховного Суду відповідно до норм чинного ЦПК України не наділена повноваженнями ні здійснювати перегляд такої постанови суду касаційної інстанції, ні вирішувати питання про передачу справи їй на розгляд, підстави для прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року та постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року до розгляду відсутні.

Відповідна касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, яка її подала разом з усіма доданими матеріалами.

Керуючись статтями 388, 403, 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року та постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Антоновича, 122» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконним рішення, скасування запису про реєстрацію права власності та стягнення коштів.

Касаційну скаргу та додані до неї матеріали повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. П. Штелик
Судді: Т. О. Анцупова В. С. Князєв
В. В. Британчук Г. Р. Крет
Ю. Л. Власов Л. М. Лобойко
І. В. Григор`єва К. М. Пільков
М. І. Гриців О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима В. В. Пророк
В. І. Данішевська Л. І. Рогач
Ж. М. Єленіна О. М. Ситнік
О. С. Золотніков В. М. Сімоненко
Л. Й. Катеринчук І. В. Ткач