Справа № 345/3255/20
Провадження № 22-ц/4808/113/21
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Калуської міської ради на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Миговичем О.М. 19 жовтня 2020 року в м. Калуші у справі за позовом Управління соціального захисту населення Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям,

в с т а н о в и в:

Управління соціального захисту населення Калуської міської ради звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 31 травня 2018 року та 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, заповнивши Заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, а також Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Рішеннями про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 13 червня 2018 року та 20 листопада 2018 року позивачем призначено допомогу на період з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року та відповідно на наступний період з 1 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року включно.

Згідно інформації Територіального сервісного центру 2642 Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 7 грудня 2018 року №31/9/1276 в базі даних Єдиного державного реєстру МВС України зареєстровано від 21 грудня 2005 року за ОСОБА_2 , чоловіком заявниці, транспортний засіб ВАЗ 2101 (1977 р.в.), номер двигуна НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 .

Однак у Розділі IV Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 31 травня 2018 року та 14 листопада 2018 року, де зазначаються відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, членів сім`ї, що проживають окремо, ОСОБА_1 вказала один транспортний засіб GEELY JL7162 (2008 р.в.) та приховала відомості про наявний у володінні члена сім`ї транспортний засіб ВАЗ 2101 (1977 р.в.). Даний факт є підставою для відмови в призначенні допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Відповідачу було відомо про обов`язок надати достовірні відомості про доходи та майновий стан, що підтверджується її підписом на Заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг 31 травня 2018 року та 14 листопада 2018 року.

Головним державним соціальним інспектором після виявленого порушення складено Акт виявлення неповної або недостовірної інформації про доходи, майновий стан, виникнення інших обставин в осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги та житлової субсидії від 20 грудня 2018 року №85. Державна соціальна допомога припинена з 1 грудня 2018 року. Здійснено перерахунок надміру виплаченої державної соціальної допомоги за період з 1 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року. Сума переплати становить 43928,80 грн.

17 січня 2019 року ОСОБА_1 отримала повідомлення про відшкодування державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яке 3 червня 2020 року їй надсилалось повторно. Станом на 3 вересня 2020 року нею було повернуто на рахунок управління 800,00 грн., що свідчить про визнання нею своїх неправомірних дій. Сума невідшкодованих надмірно виплачених коштів соціальної допомоги становить 43128,80 грн.

З огляду на вищенаведене просили позов задовольнити та стягнути вищевказану суму.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Управління соціального захисту населення Калуської міської ради подало апеляційну скаргу. Вважає його незаконним та необґрунтованим.

На думку апелянта, трактування судом першої інстанції абзацу четвертого частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу забезпеченим сім`ям» у розумінні того, що припинення виплати соціальної допомоги та/або її повернення у випадку, якщо у власності малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля можливі лише у тому випадку, коли відсутні відомості про те, що у складі такої сім`ї є особа з інвалідністю; виховуються троє або більше дітей віком до 18 років; неможливість отримання будь-яких джерел існування пов`язана з тривалою хворобою одного або кількох членів сім`ї, а повернення такої допомоги за таких умов може здійснюватися лише за умови прийняття місцевою державною адміністрацією рішення про відмову в наданні соціальної допомоги, суперечить нормам даного закону та Постанові Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям».

Крім того, посилання суду першої інстанції на необізнаність відповідача про наявність зареєстрованого за її чоловіком другого автомобіля не звільняє її від відповідальності, оскільки після отримання відповідачем повідомлення про виявлення порушення та переплати соціальної допомоги відповідач з`ясувала, що автомобіль ВАЗ 2101 (1977 р.в.) все ж таки був у власності її чоловіка ОСОБА_2 та не надала доказів з органу МРЕВ, що автомобіль був перереєстрований або знятий з обліку. А оформлення Довіреності від 24 липня 2008 року на право розпорядження транспортним засобом ВАЗ 2101 (1977 р.в.) ОСОБА_3 не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», а саме не оформлене на спеціальному нотаріальному бланку та не містить підпису довірителя та нотаріуса. Більше того, дана Довіреність чинна до 28 серпня 2018 року, тобто на момент подання Заяви і Декларації на отримання державної допомоги від 14 листопада 2018 року її строк закінчився.

Зважаючи на вищенаведене, просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року та постановити нове, яким позов задовольнити.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликаючись на постанови Верховного Суду від 6 лютого 2019 року по справі №545/163/17 та від 11 квітня 2019 року по справі №150/164/17, вказує, що добросовісно помилялась щодо обставин відсутності даного транспортного засобу в сім`ї, що виключає застосування до неї заходів цивільно-правової відповідальності у виді стягнення надміру сплачених коштів. Вважає посилання апелянта на судову практику за іншими позовами Управління соціального захисту населення Калуської міської ради недоречним, оскільки такі не є аналогічними даній справі. Що стосується Довіреності від 24 липня 2008 року, то вказує, що така відповідає вимогам законодавства, надавши її копію, засвідчену нотаріусом. Крім того, вказані кошти не являються переплатою, оскільки допомога була призначена і виплачувалась згідно нарахованих сум, і незаконно припинена. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31 травня 2018 року та 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась в Управління соціального захисту населення Калуської міської ради за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям шляхом заповнення Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг і Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (а.с. 3-10).

Рішенням УСЗН Калуської міської ради про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 13 червня 2018 року ОСОБА_1 було призначено соціальну допомогу на період з 1 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 5274,64 грн., а Рішенням УСЗН Калуської міської ради про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 20 листопада 2018 року - на наступний період з 1 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року включно у розмірі 5508,93 грн. (а.с. 11-12).

Згідно з інформацією Територіального сервісного центру 2642 Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 7 грудня 2018 року №31/9/1276 в базі даних Єдиного державного реєстру МВС України зареєстровано 21 грудня 2005 року за ОСОБА_2 транспортний засіб ВАЗ 2101 (1977 р.в.), номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а 7 травня 2009 року за ОСОБА_1 транспортний засіб GEELY JL7162 (2008 р.в.), номер двигуна НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 (а.с.13).

Згідно копії Акту виявлення неповної або недостовірної інформації про доходи, майновий стан, виникнення інших обставин в осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги та житлової субсидії від 20 грудня 2018 року №85 ОСОБА_1 вказано недостовірні відомості про транспортні засоби, які зареєстровані та перебувають у її власності та власності її чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 14).

Листами позивача від 22 грудня 2018 року та від 3 червня 2020 року відповідача повідомлено, що нею при оформленні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї не задекларовано транспортні засоби, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги, внаслідок чого були надміру виплачені кошти у розмірі 43928,80 грн. (а.с. 18).

В матеріалах справи наявна також копія Довіреності від 24.07.2008 року, згідно якої ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 експлуатувати та розпоряджатися транспортним засобом ВАЗ 2101 (1977 р.в.), номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 32).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що відповідач навмисно подала недостовірні відомості або приховала відомості при призначенні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення з неї виплачених коштів.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (далі Порядок), соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

За змістом пункту 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).

Частиною першою статті 7Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» передбачено, що державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли, зокрема, з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування; у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. м на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. м на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Частиною другою статті 7 даного Закону встановлено, що за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо, зокрема, у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення (частина четверта статті 7Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям»).

Згідно з абзацом другим пункту 25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Нормами глави 83 ЦК України визначені загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Так, відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №607/4570/17-ц (провадження №61-29030св18), постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі №234/9643/19 (провадження №61-1910св20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 5 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та невказавши у ній відомості про наявність транспортного засобу ВАЗ 2101 (1977 р.в.), мала на меті навмисно приховати ці дані.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначила, що автомобіль ВАЗ 2101 (1977 р.в.) її чоловік придбав ще в 2008 році і одразу ж відчужив, оформивши генеральну довіреність з правом перереєстрації його в органах МРЕВ. При цьому про дані обставини їй нічого не було відомо до січня 2019 року, тобто до отримання повідомлення про відшкодування державної соціальної допомоги.

Крім того, станом на час звернення позивача із заявою про призначення їй даної допомоги в її сім`ї виховувалися троє дітей віком до 18 років, а Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ями, у власності яких є транспортні засоби, у тому випадку, якщо у родині виховується троє і більше дітей відповідного віку.

Отже, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів проходить до висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності вказаних висновків та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що б призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Калуської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року - без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Калуської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 20 січня 2021 року.