КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 369/8629/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2131/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Ковальчук Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

19 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Києво - Святошинського нотаріального округу Київської області Бишевець Руслан Валерійович, ОСОБА_3 про визнання одностороннього правочину недійсним та визнання договорів недійсними, -

В С ТА Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовомдо відповідача та просила визнати недійсним односторонній правочин та договори дарування вчинені її чоловіком на користь відповідача, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що надання заяви про згоду на укладання її чоловіком ОСОБА_4 договорів дарування було вчинено нею під впливом помилки. Підписуючи заяву від 26 грудня 2008 року, позивач вважала, що вона запишається власником будинку, під час підписання заяви вона погано бачила та чула, вважала, що підписує інший договір, зокрема договір довічного утримання та вважала, що будинок перейде до відповідача лише після її смерті. При цьому, позивач зазначала, що у нотаріуса вона заявляла, що нічого відчужувати не бажає та будинок є її єдиним житлом.

В серпні 2020 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 подав клопотання про призначення психологічної експертизи, в обґрунтування клопотання посилався на те, що вирішення певних питань щодо можливості позивача розуміти значення вчинюваних нею дій має значення для розгляду справи по суті та винесення законного і об`єктивного рішення у справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволено.

Призначено по справі судову психологічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1.Чи здатна була на момент підписання заяви у приватного нотаріуса від 26 грудня 2008 року позивачка передбачити негативні наслідки, які трапилися в результаті її дій та чи відносилась вона до даних дій негативно?

2.Якою є загальна психологічна характеристика підекспертної особи (темперамент, характер, нахили, потребо-мотиваційна сфера)?

3.Які психічні властивості позивачки мають яскраво виражений характер і можуть справляти істотний вплив на її поведінку (загальність, замкненість, крайня обережність)?

4.Якими є домінуючі мотиви поведінки позивачки?

5.Який вид пам`яті у позивачки є переважаючим?

6.Чи могла позивачка, виходячи з її індивідуально-психологічних особливостей неправильно (помилково) сприймати обставини і зміст підписаної нею заяви від 26 грудня 2008 року та наслідки підписання даної заяви на момент її підписання?

7.Чи були у позивачки на момент підписання заяви від 26 грудня 2008 року вікові та індивідуальні особливості, що могли вплинути на об`єктивність її дій щодо підписання даної заяви?

8.Чи були у позивачки на момент підписання заяви від 26 грудня 2008 року ознаки не пов`язаного з душевним захворюванням розумового відставання і у чому врони виявлялись, якими є ступінь і форма відставання в разі їх наявності?

9.Чи здатна була позивачка на момент підписання заяви від 26 грудня 2008 року, враховуючи рівень і особливості її розумового розвитку, правильно розуміти значення своїх конкретних дій та їх наслідків?

10.Чи могла позивачка на момент підписання заяви від 26 грудня 2008 року, за станом своєї психіки усвідомлювати значення свої х дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Затрати по проведенню експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 .

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 13 жовтня 2020 року вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалась на те, що призначення судової експертизи і зупинення розгляду справи порушує основні засади цивільного судочинства, зокрема, розумний строк розгляду справи судом.

Вважає, що такі види експертиз можуть проводитись і без зупинення справи, адже не вимагають обов`язкового зупинення справи, водночас суд не обґрунтував в оскаржуваній ухвалі з якою метою зупиняє провадження в якому ще нема ні показань сторін, ні показань свідків, які можуть використовуватись експертом під час проведення експертизи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати недійсним односторонній правочин - заяву про згоду на укладання її чоловіком ОСОБА_4 договорів дарування, вчинену нею та посвідчену приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Бишевцем Р.В. 26 грудня 2008 року за реєстровим номером 2163, а також визнати недійсними договори дарування земельної ділянки та житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Як на підставу позову посилалась на те, що заяву вона написала під впливом помилки. Підписуючи заяву від 26 грудня 2008 року, позивач вважала, що вона запишається власником будинку, під час підписання заяви вона погано бачила та чула, вважала, що підписує інший договір, зокрема договір довічного утримання та вважала, що будинок перейде до відповідача лише після її смерті. При цьому, позивач зазначала, що у нотаріуса вона заявляла, що нічого відчужувати не бажає та будинок є її єдиним житлом.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 102 ЦПК України для дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує спеціальних знань, на підставі відповідної ухвали суду може бути призначене проведення відповідної судової експертизи.

Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).

За загальним правилом експертиза призначається коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.

Подаючи клопотання про призначення судової психологічної експертизи, представник відповідача поставив на вирішення експертів питання щодо здатності ОСОБА_1 на момент підписання заяви у приватного нотаріуса від 26 грудня 2008 року передбачити негативні наслідки та відношення позивача до своїх дій, дослідження психологічної характеристики ОСОБА_1 та її психічних властивостей, чи могла позивачка, неправильно (помилково) сприймати обставини і зміст підписаної нею заяви, чи були у неї на момент підписання заяви від 26 грудня 2008 року вікові та індивідуальні особливості, що могли вплинути на об`єктивність її дій щодо підписання даної заяви, чи ознаки не пов`язаного з душевним захворюванням розумового відставання, чи здатна була позивачка на момент підписання заяви від 26 грудня 2008 року, враховуючи рівень і особливості її розумового розвитку, правильно розуміти значення своїх конкретних дій та їх наслідків та усвідомлювати значення свої х дій та керувати ними.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проте, докази, якими сторона обґрунтовує свою позицію щодо позовних вимог, мають бути належними (які містять інформацію щодо предмета доказування) та достатніми (які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просила визнати недійсним односторонній правочин - заяву про надання нею згоди чоловіку на укладання договорів дарування будинку та земельної ділянки їх сину - ОСОБА_2 , посилаючись на те, що зазначену заяву вона написала внаслідок помилки.

Відповідно до усталеної судової практики, особа, на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України, повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування, тощо.

Виходячи з предмету та підстав позову - визнання недійсними заяви, вчиненої ОСОБА_1 та договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 внаслідок помилки, та враховуючи характер запитань, поставлених на вирішення перед експертами, колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для призначення судової психологічної експертизи.

Колегія суддів наголошує, що судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою у вересні 2016 року, судом першої інстанції судові засідання неодноразово відкладалися, задоволені клопотання про допит свідків, витребувано спадкову справу, проте, сторони пояснення щодо позовних вимог не надавали, свідків не допитано, письмові докази не досліджувалися.

Таким чином, колегія суддів вважає, що мета проведення у справі судової психологічної експертизи призводить до штучного затягування процесу, при цьому, як наголошує ЄСПЛ, право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п.1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2020 року про призначення судової психологічної експертизи та зупинення провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2020 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 22 січня 2021 року.

Головуючий

Судді