Ухвала

24 травня 2021 року

м. Київ

справа № 263/401/20

провадження № 61-8118ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року (повний текст якої складено 13 квітня 2021 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2021 року - без змін.

11 травня 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

ОСОБА_1 заявила клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що розмір судового збору, який підлягає сплаті, перевищує 5 % її доходу за минулий рік та є значним для неї. На підтвердження вказаних обставин заявник надала довідку про доходи, видану 06 травня 2021 року Комунальним закладом департаменту освіти міської ради «Централізована бухгалтерія департаменту освіти» за № 489, згідно з якою із січня по грудень 2020 року вона отримала дохід в розмірі 28 755,74 грн, без врахування аліментів.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

Доводи клопотання ОСОБА_1 , а також надана на підтвердження її доходів довідка Комунального закладу департаменту освіти міської ради «Централізована бухгалтерія департаменту освіти» від 06 травня 2021 року № 489 дають підстави для висновку, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги (3 363,20 грн) перевищує 5 % розміру її річного доходу (1 437,79 грн). Враховуючи зазначене, клопотання необхідно задовольнити.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 вказала, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України у подібних правовідносинах стосовно активної участі батька в судових засіданнях, але відсутності під час виховання у житті дитини, поза межами розгляду спору в судах.

Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 136, 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 квітня 2021 року.

Витребувати із Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу № 263/401/20 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав та відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 червня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко