Справа №443/3/20
Провадження №2/443/559/21
28 травня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді - Сливки С.І.,
за участю секретаря судових засідань - Кушнір М.І.,
представника позивача - адвоката Яременка І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,
Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько - ОСОБА_3 , який за життя, у Любшанській сільській раді 12.12.2016 року зробив письмове розпорядження стосовно свого майна, згідно якого земельні ділянки відповідно Державних актів на право власності на земельні ділянки Серія ЯЛ №209613 та Серія ЯЛ №209614, заповів позивачу. 13.06.2019 року він звернувся в нотаріальну контору з приводу оформлення спадкового майна, після чого нотаріусом було заведено спадкову справу, однак після закінчення терміну на прийняття спадщини йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дядька, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що знаходяться на території Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому і є спадковим майно. Стверджує, що незважаючи на відсутність Державних актів на право власності на земельні ділянки, є інші докази, які свідчать про те, що ОСОБА_3 належали земельні ділянки, а саме завірена копія архівних примірників Державних актів Серія ЯЛ №209613 та Серія ЯЛ №209614 надані відділом Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 23.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.
Представник позивача у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подала відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без її участі до суду не надходило.
У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що дядько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Любшанської сілської ради Жидачівського району, Львівської області Джавагою Г.М., 12 грудня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за №55, згідно якого земельні ділянки відповідно Державних актів на право власності на земельні ділянки Серія ЯЛ №209613 та Серія ЯЛ №209614, заповів своєму племіннику ОСОБА_1 (а.с.12).
Згідно довідки Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області №658 від 09.12.2019 року, у виконавчому комітеті Любшанської сільської ради секретарем Джавага Г.М. від імені ОСОБА_3 посвідчено заповіт №55 від 12.12.2016 рок. На дату смерті ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована його дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).
Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) Жидачівської ДНК від 13.06.2019 року заповіт ОСОБА_3 "стан" - чинний (а.с.55).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть, серія НОМЕР_1 (а.с.10).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9038 га та 0,7510 га, які розташовані на території Любшанської сільської ради.
Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
З метою реалізації своїх спадкових прав, ОСОБА_1 звернувся до Жидачівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а саме земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею, які розташовані на території Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що підтверджується матеріалами спадкової справи №226/2019 від 13.06.2019 року (а.с.53).
Постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою Матусека В.В. від 16.12.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали ОСОБА_3 і є спадковим майном (а.с.17).
Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.
Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).
Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо нерухомого майна - земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9038 га та 0,7510 га, які розташовані на території Любшанської сільської ради, що належали на праві власності ОСОБА_3 .
Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у нього правовстановлюючих документів на земельні ділянки.
Відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на вказані вище земельні ділянки, що належали померлому ОСОБА_3 (спадкове майно), перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема, оформленню спадщини нотаріусом.
Відтак, враховуючи наявність заповіту, вимога про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9038 га та 0,7510 га, які розташована на території Любшанської сілської ради за заповітом, підлягає задоволенню.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачі позов визнали, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на:
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 31 травня 2021 року
Суддя С.І Сливка