Справа № 161/7163/20 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/109/21 Категорія: 70 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, їй стало відомо, що відповідач є власником житлового будинку загальною площею 69,4 кв. м з господарськими спорудами і будівлями, а також земельної ділянки площею 0,1799 га. Відповідач виїжджає на тривалі терміни для роботи за кордоном. Стан здоров`я спільних дітей не покращується, їх захворювання вимагають постійних матеріальних витрат на лікування, обстеження та оздоровлення. Змінився її матеріальний стан, оскільки у неї на утриманні перебуває малолітній син від іншого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який часто хворіє та мама ОСОБА_4 , яка є пенсіонером. Матеріальний стан відповідача змінився в сторону покращення у зв`язку із придбанням ним житлового будинку та земельної ділянки, а тому це є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів. Просить збільшити розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання синів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018, встановивши їх в розмірі 2500,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 року та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 2000,00 грн (дві тисячі гривень) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що суд першої інстанції, збільшуючи розмір аліментів, виходив з того, що відповідач є власником житлового будинку та земельної ділянки, а значить його матеріальне становище покращилось. На утриманні позивача перебуває непрацездатна матір. Однак, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 23.01.2018 вже приймалось рішення про збільшення розміру аліментів до 1000 грн на кожну дитину щомісяця. ОСОБА_1 вказує, що тільки зараз при подачі позовної заяви дізналась, що відповідач 10.09.2014 придбав житловий будинок та земельну ділянку, тобто з часу ухвалення 23.01.2018 рішення суду матеріальне становище відповідача не покращувалось. Суд не врахував того, що відповідач перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , у них є малолітня дитина син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дочка дружини від першого шлюбу, та батько відповідача, який є пенсіонером, також перебувають на утриманні відповідача. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, безпідставною. Зазначає, що доводи відповідача про те, що позивач мала б знати про придбання відповідачем житлового будинку та земельної ділянки ще в 2017 році є лише припущенням, інформації про це в матеріалах виконавчого провадження в 2017 році не було. Щодо покращення матеріального стану позивача, то позивач оформила частку спадщини після смерті батька на ј квартири, де і проживає з чоловіком та дітьми. Позивач проживає там з народження і іншого житла немає. Батько відповідача проживає у іншій області і не перебуває на утриманні відповідача. Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

28.12.2020 від відповідача надійшло клопотання про визнання поважною причини пропуску строку подання доказу, долучення доказів відповіді на адвокатський запит листа Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ЗМУМЮ (м. Львів) за вих. № 4049/20.1-06-123 від 19.12.2020 про те, що відносно ОСОБА_4 15.07.2020 складено актовий запис про смерть.

31.12.2020 до Волинського апеляційного суду надійшло доповнення до апеляційної скарги в якому вказано, що відповідачу стало відомо, що мама позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 про що 15.07.2020 складено актовий запис.

12.01.2021 до Волинського апеляційного суду надійшов від позивача відзив на доповнення до апеляційної скарги в якому вказано, повний текст оскаржуваного в даній справі рішення складено 21 жовтня 2020 року, відповідно до ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження закінчився 22.11.2020. Відповідачем доповнення до апеляційної скарги подано 29.12.2020, а отже вказане доповнення має бути залишеним без розгляду. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі, виходив з покращення матеріального стану відповідача.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальний стан відповідача покращився, внаслідок набуття відповідачем у власність нерухомості, а також з наявності на утриманні у позивача непрацездатної особи.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 1000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду у даній справі, позивач його мотивувала покращенням матеріального стану відповідача з часу ухвалення Луцьким міськрайонним судом Волинської області рішення від 23.01.2018, яким з ОСОБА_2 стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2018 збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013, з 500,00 грн на кожну дитину до 1000,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як з`ясовано в судовому засіданні та слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 власником житлового будинку загальною площею 69,4 кв. м та земельної ділянки площею 0,1799 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які він набув у власність 10.09.2014 згідно договорів купівлі-продажу.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.03.2020 встановлено, що право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку за ОСОБА_2 було зареєстровано 10.09.2014.

Тобто, на час ухвалення рішення суду від 23.01.2018 про збільшення розміру аліментів відповідач вже мав у власності вказане вище майно і ця інформація міститься у загальному доступі. А тому посилання позивача що у відповідача змінився матеріальний стан у зв`язку з придбанням житлового будинку і земельної ділянки не заслуговують на увагу, так як це майно було придбано у 2014 році і це не свідчить про покращення матеріального стану відповідача після ухвалення 23.01.2018 рішення про збільшення розміру аліментів.

Судом при розгляді справи про збільшення розміру аліментів у 2018 році досліджувались обставини справи виїзди відповідача за кордон, стан здоров`я дітей, перебування на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 та матері позивачки ОСОБА_4 .

Інших доказів, які свідчили б про покращення матеріального стану відповідача, позивачем не надано.

Належних доказів збільшення витрат на утримання та лікування дітей позивачем також не надано.

Позивач не надала суду доказів про зміну свого матеріального стану, після ухвалення Луцьким міськрайонним судом Волинської області рішення від 23.01.2018, що давало б підстави для зміни розміру аліментів.

Суд першої інстанції не врахував того, що відповідач перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , у них є малолітня дитина син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дитини віком до від 6 до 18 років: з січня 2020 2218 грн., з липня 2318 грн., з грудня 2395 грн. Утримувати дітей зобов`язані обоє батьків, оскільки відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки. Збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного сіку не є підставою для збільшення розміру аліментів.

А тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Відповідачем до апеляційної скарги додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та планує понести у зв`язку з розглядом справи, який складається з 1261,30 грн витрат по сплаті судового збору та 6000,00 грн витрат на надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів чи зміну способу їх стягнення (п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»).

Оскільки в даній справі з позивача не підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги, понесені відповідачем витрати по сплаті судового збору підлягають йому компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначені положення застосувуються і до розгляду справ в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач не надав суду доказів оплати витрат на надання правової допомоги, а тому підстав для стягнення 6000,00 грн витрат на надання правової немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,30 грн (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 30 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді