Справа № 496/4898/20
Провадження № 2/496/574/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пасечник М.Л.

за участю секретаря Мірошніковій О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить суд: визнати майно, квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ); в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право приватної власності 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 , що зареєстрована 21.03.2011 року на праві приватної власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33185296, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. та судові витрати.

Свою вимоги позивач мотивує тим, що 30.09.2006 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що був складений відповідний запис №244. У вказаному шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.08.2019 року вказаний шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами придбано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, реєстрація права власності на квартиру проведена 14.03.2011 року на імя відповідача ОСОБА_2 . Оригінал правовстановлюючих документів знаходиться у відповідача. Вказана квартира була придбана за спільні кошти подружжя, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява до суду про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій також зазначили, що позов підтримують та просять задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає та просить задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.09.2006 року між сторонам було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №244. Вказаний шлюб було розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.08.2019 року.

У вищезазначеному шлюбі народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №1146 від 31.07.2007 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.10.2020 року за №228325592 квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Згідно до вимог ст. 60 СК України та ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею ч.1 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Абзацом 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Статтею 68, ч.1 ст. 70 СК України, ч.2 ст. 370 ЦК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. суд приходить до наступного.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика палата Верховного суду у постанові від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц визначила, що така вимога ч.8 ст. 141 ЦПК застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження)».

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивача, її представником долучено договір про захист (представництво) надання правової допомоги від 16.10.2020 року, проте позивачем не надано суду доказів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі , у зв`язку із ненаданням суду підтверджень їх сплати позивачем.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 65, 78, 70 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право приватної власності 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 , що зареєстрована 21.03.2011 року на праві приватної власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33185296.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 883 грн. 85 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Повний текст рішення складено 28.05.2021 року.

Суддя М.Л. Пасечник