Справа № 185/3665/20
Провадження № 2/185/280/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Антощенка В.В., позивача, представника відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним заповіт від 24 жовтня 2014 року, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що 10 червня 2014 року ОСОБА_3 усе своє майно заповіла позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. 23 квітня 2020 року позивач направила нотаріусу поштою заяву про прийняття спадщини за вищевказаним заповітом. 26 травня 2020 року з повідомлення нотаріуса позивач дізналася про іншого спадкоємця, яким є відповідач. З повідомлення Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29 квітня 2020 року позивачу стало відомо, що заповіт від 10 червня 2014 року було скасовано заповітом від 24.10.2014 року, спадкоємцем у якому зазначена відповідач. Померла ОСОБА_3 є рідною тіткою позивача та на момент смерті інших спадкоємців не мала. Враховуючи, що права позивача, як спадкоємця порушені, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Прохаючи визнати заповіт недійсним, позивач у позовній заяві посилалася на положення ч.ч. 1,2,4 ст. 1257 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 23 червня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

26 серпня 2020 року судом було витребувано з Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області засвідчену належним чином копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 , провівши усі необхідні дії, судом було закрито підготовче судове засідання та призначено справу по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Також зазначила, що позов ОСОБА_3 був складений на ім`я відповідача під тиском, а тому його слід визнати недійсним.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

У відзиві на позов від 19.08.2020 року, відповідач зазначила, що позивач не використала своє право та не прийняла спадщину у відповідності до ст. 1268-1270 ЦК України, а тому відсутні підстави на звернення з позовом про визнання заповіту недійсним. Також позивач у позовній заяві не підтверджує обставини застосування фізичного та психічного тиску на заповідача з боку відповідача з метою складання нового заповіту, та не надала жодних доказів, які б підтверджували обставини, що дають підстави визнати недійсним заповіт, складений 24.10.2014 року.

Згідно відповіді на відзив від 25.08.2020 року, позивач зазначила, що вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідач погодилась доглядати ОСОБА_3 за умови, що остання складе на її користь заповіт. Користуючись станом здоров`я ОСОБА_3 , її похилим віком, відповідач спонукала останню укласти заповіт на її користь, скасувати заповіт складений на користь позивача та відмовитись від допомоги позивача та соціальних працівників. Надана відповідачем копія довіреності від 17.09.2016 року від імені ОСОБА_3 на ОСОБА_4 щодо представництва інтересів довірителя в державних, господарських та інших підприємствах, організаціях, установах щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, укладення договорів оренди землі, підписана відповідачем, оскільки ОСОБА_3 мала слабкий зір, свідчить про те, що відповідачка мала вплив на ОСОБА_3 , на формування її волі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, покладався на рішення суду.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), відповідно до ст. 1261 ЦК України.

За положеннями ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, відповідно до ст. 1233 ЦК України.

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України.

За частиною 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт, як односторонній правочин особливого виду може бути визнаний недійсним як із загальних підстав, передбачених для правочинів параграф 2, глави 16 ЦК України, так із підстав, передбачених нормами ЦК України про спадкування, зокрема ч. 2 ст. 1257, яка передбачає визнання недійсним заповіту, у якому волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам Цивільного кодексу України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Заповіт із вадами волі, тобто складений особою, волевиявлення якої не відповідало її дійсним намірам (внаслідок помилки, обману, насильства), може бути визнаний недійсним за позовом заінтересованої особи у відповідності до ст.ст. 229, 230, 231 ЦК України.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. роз`яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складення заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

З копії спадкової справи № 19/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини за заповітом звернулись: позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 (зв.а.с. 77,84).

Згідно заповіту від 24 жовтня 2014 р., складеного приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дорощенко Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1794, ОСОБА_3 все своє майно, усі майнові права та обов`язки, які будуть належати їй на день смерті заповіла відповідачу ОСОБА_2 . Заповіт складено нотаріусом, зі слів ОСОБА_3 . У зв`язку з хворобою (слабкий зір) ОСОБА_3 за її дорученням, у її та у присутності нотаріуса текст заповіту підписано ОСОБА_6 (а.с.81).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, заповіт від 24.10.2014 року (номер 56692453) є чинним. Заповіт від 10.06.2014 року скасований заповітом .10.2014 року (зв.а.с.78-80).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так із умовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Заповіт може бути визнаний недійсним як повністю, так і частково. При цьому недійсність окремих частин заповіту не тягне недійсності його в цілому.

Однак, посилання у відповіді на відзив на обставини про невідповідність волі волевиявленню заповідача, що тягнуть за собою недійсність заповіту носять характер припущень з боку позивача, а за таких обставин не являються підставами для їх задоволення, і доказами у розумінні вимог ст. 76-80 ЦПК України. При цьому позивачем не заявлялось клопотання щодо проведення судової експертизи, що є обов`язковим для визнання заповіту недійним, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.

Суд критично ставиться до доводів сторін щодо догляду за померлою, звернень померлої до правоохоронних органів, видачею довіреності на ім`я ОСОБА_4 , оскільки ці докази не мають відношення до предмету доказування і не можуть бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачем не доведено свого порушеного права, яке підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги про визнання недійсним заповіту 24 жовтня 2014 року, складеного ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , не підлягають задоволенню.

Виходячи з положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання заповіту недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 січня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, буд. 114.

Суддя М. М. Перекопський