________Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області_________
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження

01 червня 2021 року м. Первомайськ

Справа :484/1750/21

Номер провадження : 6/484/47/21

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Кузьменко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи - ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк», боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача,

встановив:

ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з заявою про заміну стягувача правонаступником у справі №2-1099/2009 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Миколаївської філії ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що рішенням Первомайського міськрайнного суду Миколаївської області солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованості за кредитним договором №35П/2007 від 01.02.2007 року, на підставі якого було видано виконавчі листи у справі №2-1099/09. 30.06.2010 року на підставі Договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань б/н право вимоги за кредитним договором №35П/2007 первісний кредитор ТОВ «Український промисловий банк» відступив ПАТ «Дельта Банк». 15.06.2020 року на підставі Договору про відступлення прав вимоги №2258/К право вимоги за кредитним договором №35П/2007 ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп».

У зв`язку із вищезазначеним, заявник просить замінити стягувача у виконавчих листах - ТОВ «Український промисловий банк» на його правонаступника - «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» у справі № 2-1099/09.

У судове засідання представник заявника не з`явився, з поданої до суду заяви вбачається, що заявник просить розглянути справу без участі представника.

Заінтересовані особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, представники в судове засідання не з`явились.

Боржники належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не прибули.

Керуючись ст. 442, 443 ЦПК України суд вирішив проводити розгляд справи у відсутність учасників справи.

Розглянувши заяву та додані до неї документи суд дійшов до таких висновків.

01 лютого 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №35П/2007.

01 лютого 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №35ПОР/2007 за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникають за кредитним договором №35П/2007.

15 травня 2009 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області у цивільній справі №2-1099/2009 ухвалено рішення, яким задоволено позов ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Розірвано кредитний договір №35П/2007 від 01.02.2007 року. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість за кредитним договором №35П/2007 від 01.02.2007 року в сумі 65167,56 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 651,68 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., а всього 65849,24 грн.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до умов п. 4.3 якого Дельта Банку у власність переходять права вимоги за зобов`язаннями визначеними в п.п.1.7, 4.1. У підпункті 1.7 зазначено, що кредитні та забезпечувальні договори що підлягають передачі на підставі договору наведені в Додатку №2.

Витяг з Додатку №2 до Договору б/н від 30.06.2010 року містить інформацію щодо кредитного договору №35П/07 від 01.02.2007 року, прізвище позичальника ОСОБА_1 .

15 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» укладено договір №2258/К про відступлення права вимоги, відповідно до умов п.1 якого ПАТ «Дельта Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» права вимоги до позичальників зазначених у Додатку №1.

Додаток №1 до Договору №2258/К містить інформацію за №№ 980, 981 щодо кредитного договору №35П/07 від 01.02.2007 року, прізвище позичальника ОСОБА_1 .

Із інформації Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.05.2021 року №23134/10 вбачається, що виконавче провадження за виконавчим листом №2-1099 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 завершено на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; виконавче провадження за виконавчим листом №2-1099 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 завершено на підставі п. 5 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на день надання відповіді виконавчі листи про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до відділу не надходили.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 442 ЦПК України.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, заміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Приймаючи до уваги положення статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 провадження № 61-46230св18.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 260, 442 ЦПК України, суд

постановив:

- заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у справі №2-1099/2009 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Миколаївської філії ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат - задовольнити;

- замінити у справі №2-1099/2009 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Миколаївської філії ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Миколаївської філії ТОВ «Укрпромбанк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» (; місцезнаходження 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2 офіс 205).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою https://pm.mk.court.gov.ua/sud1421/.

Суддя Т.Ю. Фортуна