Провадження №2-з/369/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Дикань Павла Олеговича - про забезпечення позову до його пред`явлення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року заявник адвокат Дикань Павло Олегович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву про забезпечення позову до його пред`явлення.

У своїй заяві просив суд накласти арешт на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0034, яка станом на сьогоднішній день належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Старокиївським РУ ГУ МВС України 03 квітня 1998 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :02:005:0034, який станом на сьогоднішній день належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Старокиївським РУ ГУ МВС України 03 квітня 1998 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтуванні заяви зазначає, що 06.04.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1500 га, розташованої у АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі №2732. Земельна ділянка мала порядковий номер 48.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №606103 від 05.09.2007 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.04.2007р. №2732 належить земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0034.

11.11.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що внесено актовий запис до реєстру за №1070. При укладенні шлюбу, ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 , та відповідно станом на сьогодні вона є ОСОБА_1 .

В грудні місяці 2020 року, зі слів брата Позивача ОСОБА_7 , невідомі люди увійшли до двору будинку ОСОБА_1 та повідомили, що належне їй на праві приватної власності майно станом на сьогодні належить невідомим їй людям. Жодних дій з відчуження, дарування та/або інших операцій зі вказаною земельною ділянкою та будинком, який на ній знаходиться, ОСОБА_1 не вчиняла та не надавала жодним особам доручення на таке право.

В ході з`ясування обставин незаконного вибуття з права власності ОСОБА_1 належного їй майна, було з`ясовано наступне.

25.04.2018 року невідомою особою, а не ОСОБА_1 , було внесено відомості про земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0034, яка належить їй на праві приватної власності. Відомості було внесено державним реєстратором Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Тютюном Дмитром Сергійовичем за індексним номером рішення: 40816793.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №236936569 від 14.12.2020 року підставою для внесення стали: газета "Новий День", серія та номер: НОМЕР_3 ), виданий 21.04.2018, видавник: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області; Копія Державний акт, серія та номер: ЯЕ№606103, виданий 05.09.2007, видавник: Києво-Святошинський районний відділ земельних ресурсів; Витяг ДЗК, серія та номер: НВ-018, виданий 25.04.2018, видавник: Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області.

ОСОБА_1 до державного реєстратора Святопетрівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області Тютюна Дмитра Сергійовича, у газету "Новий День" та до Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області не зверталась, доручення будь-якій особі для отримання та подання будь-яких документів не надавала.

Далі, в ході з`ясування обставин, було виявлено, що Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем 28.04.2018 року було посвідчено довіреність, під реєстровим номером 305 (серія ННВ №423206), якою уповноважено Пономарчука Івана Олеговича представляти інтереси пов`язані з реєстрацією управління (коригування), розпорядженням та здійсненням будь-яких інших дій в межах права власності ОСОБА_1 (з правом відчуження, продажу, обміну, передачі в оренду), визначаючи в усіх випадках строки, ціну, плату та інші умови на свій розсуд, стосовно належної ОСОБА_1 на праві приватної власності земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:005:0034, цільове призначення земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Довіреність була видана строком на три роки.

Також в вказаній довіреності зазначено, що довіреність підписана у присутності приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича, особу ОСОБА_1 встановлено, дієздатність перевірено.

Однак, ці обставини не відповідають дійсності. До приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича Борисова Т.О. ніколи не зверталась та ніякі документи не підписувала. Відповідно, підпис хоч і виконаний в схожій з ОСОБА_1 манері, але був здійснений не нею. Тобто, довіреність є фіктивною та зробленою з метою вчинення незаконних подальших дій з належним ОСОБА_1 майном.

ОСОБА_7 , брат ОСОБА_1 повідомив їй, що цю довіреність привіз до нього гр. ОСОБА_8 .

На підставі вказаної довіреності, яку ОСОБА_1 ніколи не підписувала, 23.05.2018 року між ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу земельної, ділянки, реєстровий номер 4271. Договір було посвідчено у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Романа Олеговича.

Відповідно до п. 1 цього Договору Продавець передає у власність Покупця, а покупець приймає у власність земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1500 гектара, кадастровий номер земельної ділянки :02:005:0034.

Відповідно до п.5 Договору Продавець повідомляє покупця про те, що на момент набуття права власності перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_5 , який надав свою згоду на укладення, підписання цього договору. Заява про згоду посвідчена 23 травня 2018 року Падалка Р.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 4270.

Однак, чоловік ОСОБА_1 . ОСОБА_5 ніколи не надавав ніяких дозволів на продаж будь-якого майна ОСОБА_1 , ніколи у нотаріуса ОСОБА_10 не був та нічого не підписував. Більше того, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено 11.11.2011 року, в той час коли земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0034 придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки 06.04.2007р., тобто до шлюбу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно, між придбанням земельної ділянки та укладенням шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Пройшло приблизно 4 роки, відтак згода чоловіка на цей правочин була не потрібна. Як сама ОСОБА_1 була про цей факт обізнана, так і нотаріус, який посвідчував договір купівлі-продажу земельної ділянки про вказану норму знав. В зв`язку з чим тоді знадобилась згода чоловіка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 невідомо. Очевидним є той факт, що особи, які здійснювали підпис на документах за гр. ОСОБА_5 не були обізнані про точну дату укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Цей факт вказує на незаконність укладення самого договору купівлі-продажу земельної ділянки, реєстровий номер 4271.

Відповідно до інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно 14.06.2018 року було проведено державну реєстрацію житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :02:005:0034. Відомості було знову ж таки внесено державним реєстратором Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Тютюном Дмитром Сергійовичем за індексним номером рішення: 41669804. ОСОБА_1 до, вказаного реєстратора не зверталась, доручень жодним особам на такі дії не надавала, хто вніс ці відомості до реєстру речових прав на нерухоме майно їй невідомо.

Підставою для внесення відомостей про житловий будинок до реєстру, відповідно до інформації з нього були технічний паспорт, серія та номер: 66/2018, виданий 08.06.2018, видавник: КП ТРР "Архпроект"; Договір купівлі-продажу, серія та номер: 4271, виданий 23.05.2018, видавник: Падалка Р.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Довідка, серія та номер: 643, виданий 11.06.2018, видавник: Шпитьківська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС00, виданий 14.06.2018, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області, Документ отримано з ЄРД номер: 643, виданий 11.06.2018, видавник: Шпитьківська сільська рада Києво- Святошинського району Київської області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації', серія та номер: КС00, виданий 14.06.2018, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області, Документ отримано з ЄРД.

До жодної з вказаних вище організацій, ОСОБА_1 не зверталась ані особисто, ані через свого представника, не подавала та не отримувала будь-яких документів.

30.08.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір позики. Відповідно до п.1 цього договору Позичальник отримав від Позикодавця, а Позикодавець передав у власність Позичальникові гроші в суди 2 267 915,00 (два мільйона двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок, що еквівалентно 80 600 (вісімдесят тисяч шістсот) доларів США 00 центів за середнім курсом продажу долара, США комерційними банками на дату укладання цього договору. Відповідно до п.2.1. Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений не пізніше 30 (тридцятого) серпня 2019 (дві тисячі дев`ятнадцятого) року.

Того ж дня, між 30.08.2018 року між ОСОБА_2 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_9 (Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, де останній забезпечив зобов`язання ОСОБА_7 предметом іпотеки: житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0034.

В зв`язку з цим 30.08.2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено заборону на нерухоме майно ОСОБА_9 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.11.2020 року ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок з адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0034 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 3543, посвідчений Приватним нотаріусом Ковальчук С.П. Київського міського нотаріального округу.

Відтак, станом на сьогоднішній день, майно, яке належало ОСОБА_1 незаконно належить ОСОБА_2 завдяки підробленій довіреності, яка слугувала підставою для відчуження належної ОСОБА_1 земельній ділянці.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

П. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення позову, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Так, згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У п. 7 цього зазначеної Постанови Пленуму ВСУ вказано, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні.

З урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як передбачено ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою і підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що предметом позовної заяви буде позовна заява про незаконне вибуття нерухомого майна та у зв`язку з тим, що відповідачі можуть виявити бажання продати вказану нерухомість. Тому у заявника є підставою вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи зі змісту заявлених вимог, обставин справи, суд вважає, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідок заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та ускладнити їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій може запобігти, та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, а отже ні права позивача, ні права відповідачів, чи інших осіб не будуть порушені. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може привести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову, оскільки такий вид забезпечення позову є абсолютно адекватним позовним вимогам, та унеможливить порушення прав інших осіб до розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 151, 152,153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Дикань Павла Олеговича - про забезпечення позову до його пред`явлення - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0034, яка станом на сьогоднішній день належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Старокиївським РУ ГУ МВС України 03 квітня 1998 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :02:005:0034, який станом на сьогоднішній день належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Старокиївським РУ ГУ МВС України 03 квітня 1998 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити заявнику, що позов повинен бути пред`явлений протягом десяти днів з дня постановлення ухвали.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом одного року з моменту її постановлення.

Суддя Т.В. Дубас