Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова Ж.І.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 428/9116/20
Провадження № 22-ц/810/967/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової В.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Військово-цивільна адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Кордюкової Ж.І. м. Сєвєродонецьк Луганської області,

за позовною заявою ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання незаконним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, в обґрунтування якої зазначив, що розпорядженням керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області «Про припинення повноважень Наглядової ради комунальних підприємств, які засновані на комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецьк Луганської області» від 21 серпня 2020 року № 46 припинено повноваження Наглядової ради комунальних підприємств, які засновані на комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецьк Луганської області, а також визнано такими, що втратили чинність рішення Сєвєродонецької міської ради, які були прийняті з цього питання. Позивач вважає, що зазначене розпорядження є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнято керівником військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецька, який не має права скасовувати рішення представницького органу місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 21 серпня 2020 року № 46 «Про припинення повноважень Наглядової ради комунальних підприємств, які засновані на комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецьк Луганської області».

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 грудня 2020 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання незаконним та скасування розпорядження.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання незаконним та скасування розпорядження не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у справі існує спір, пов`язаний із управлінням діяльністю комунальних унітарних підприємств, створених Сєвєродонецькою міською радою, що відноситься до предметної юрисдикції господарських судів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 грудня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що даний спір не пов`язаний з корпоративними відносинами, позивач є фізичною особою та не є підприємцем, а спір стосується оскарження розпорядження суб`єкта владних повноважень - Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, яке прийняте на виконання владних управлінських функцій, тому дана справа не підлягає розгляду господарським судом, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року Військово-цивільній адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Військово-цивільна адміністрація міста Сєвєродонецька Луганської області копію ухвали Луганського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року та апеляційну скаргу отримала 23 грудня 2020 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецька Луганської області (а.с. 110).

Сторони в судове засідання не з`явились про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволеннюз наступних підстав.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За визначенням пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори між фізичними чи юридичними особами та органами державної влади, місцевого самоврядування, їхніми посадовими або службовими особами, іншими суб`єктами при здійсненні ними владних управлінських функцій, у тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або їхніх службових чи посадових осіб є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі зазначених суб`єктів не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За змістом частини першої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

В пункті 30 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» зазначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про прийняття рішень про визначення критеріїв, відповідно до яких утворення наглядової ради є обов`язковим у комунальних унітарних підприємствах та у господарських товариствах, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать територіальній громаді; про затвердження порядку утворення наглядової ради, порядку призначення членів наглядової ради комунального унітарного підприємства; про визначення кола питань, що належать до виключної компетенції наглядової ради комунального унітарного підприємства; про встановлення вимог до незалежних членів наглядової ради комунальних унітарних підприємств і господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать територіальній громаді.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів - це тимчасові державні органи, що здійснюють на територіях відповідних територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, повноваження сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, сільських, селищних, міських голів та інші повноваження, визначені цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 5 ст. 78 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради можуть бути достроково припинені у випадках передбачених законами України «Про військово-цивільні адміністрації». Повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради за наявності підстав, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, достроково припиняються з дня набрання чинності актом Президента України про утворення відповідної військово-цивільної, військової адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації утворюються у разі потреби за рішенням Президента України. У день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження: сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, їх виконавчих органів, сільських, селищних, міських голів, інших посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування, - у разі утворення військово-цивільної адміністрації відповідного населеного пункту (населених пунктів). Повноваження військово-цивільних адміністрацій району, області починаються у день набрання чинності актом Президента України про їх утворення і припиняються у день відкриття першої сесії новообраної відповідної ради.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню (пункт 10); здійснення управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питань відчуження, у тому числі і шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад один рік) (пункт 12).

Безпосереднє керівництво військово-цивільними адміністраціями здійснюють їх керівники (частина десята статті 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації»).

Згідно з пунктом восьмим частини третьої статті 6 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» керівник військово-цивільної адміністрації видає накази та розпорядження у межах своїх повноважень, які мають таку ж юридичну силу, що і рішення відповідної ради (рад). Проекти наказів керівника військово-цивільної адміністрації, які є нормативно-правовими актами, підлягають оприлюдненню в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти оприлюднюються негайно після їх підготовки. Накази та розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації можуть бути оскаржені до суду.

Повноваження військово-цивільних адміністрацій населених пунктів починаються з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і припиняються у день відкриття першої сесії новообраної відповідної ради (ч.11 ст. 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації»).

Указом Президента України від 28 липня 2020 року № 297/2020 утворено військово-цивільну адміністрацію міста Сєвєродонецьк Луганської області.

Організаційні та процедурні питання діяльності військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області регулюються Положенням про роботу Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, затвердженим розпорядженням керівника Військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області від 10 серпня 2020 року №4.

Звертаючись до суду позивач стверджував, що розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області «Про припинення повноважень Наглядової ради комунальних підприємств, які засновані на комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецьк Луганської області» від 21 серпня 2020 року № 46 є незаконним, оскільки у керівника військово-цивільної адміністрації відсутні повноваження здійснення прямого та безпосереднього контролю за ефективністю функціонування комунальних підприємств, органи місцевого самоврядування та військово-цивільні адміністрації, які здійснюють їх повноваження, не можуть скасовувати попередні рішення міської ради та вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області № 46 від 21 серпня 2020 року припинено повноваження Наглядової ради комунальних підприємств, які засновані на комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецьк Луганської області та визнано такими, що втратили чинність рішення Сєвєродонецької міської ради пов`язані зі створенням Наглядові ради комунальних підприємств.

Враховуючи вимоги зазначених вище нормативних актів та матеріали справи апеляційний суд вважає, що зі змісту позовних вимог по даній справі вбачається, що предметом перевірки в цій справі є реалізація керівником військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області як суб`єктом владних повноважень під час виконання покладених на нього законом публічно-владних управлінських функцій стосовно комунальної форми власності і Наглядової ради комунальних підприємств, які засновані на комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецьк Луганської області, встановленого законом порядку прийняття розпорядження № 46 від 21 серпня 2020 року, яким припинено повноваження Наглядової ради комунальних підприємств, які засновані на комунальній власності територіальної громади м. Сєвєродонецьк Луганської області.

За таких обставин, оскільки спір між фізичною особою і суб`єктом владних повноважень з приводу оскарження розпорядження керівника військово-цивільної адміністрації м. Сєвєродонецьк Луганської області є публічно-правовим, тому спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 статті 255 ЦПК України, оскількисправа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, але суд помилково вважав, що цей спір відноситься до предметної юрисдикції господарських судів.

Пунктом 1 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлено, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 грудня 2020 року слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови та викласти абзац другий резолютивної частини ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 грудня 2020 року у такій редакції: «Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися з зазначеними позовними вимогами до суду в порядку адміністративного судочинства».

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 грудня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Викласти абзац другий резолютивної частини ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 грудня 2020 року у такій редакції: «Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися з зазначеними позовними вимогами до суду в порядку адміністративного судочинства».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 січня 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

О.Ю. Карташов