Постанова

Іменем України

28 січня 2021 року

м. Київ

справа № 01/19-2020

провадження № 61-13079ав20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Червинської М. Є.,

секретар судового засідання - Коваль А. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Прилепою Русланом Анатолійовичем, на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року в складі судді Гончар Н. І. у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Черкаського обласного Постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» з позовом

до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

від 01 квітня 2019 року, забезпеченим договором поруки від 01 квітня

2020 року в сумі 11 110 000,00 грн.

Рішенням Черкаського обласного постійно діючого третейського суду

при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 11 110 000,00 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2

та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 третейський збір у розмірі

5 000,00 грн.

Не погодившись з рішенням третейського суду, ОСОБА_2 , діючи через представника - адвоката Прилепу Р. А., звернулась до апеляційного суду

із заявою про скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду, як суду першої інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 , подану представником Прилепою Р. А. , залишено без задоволення, а рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду, як суду першої інстанції, мотивовано тим, що справа, у якій третейським судом прийнято рішення, підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням

не вирішувались питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей

16 - 19 Закону України «Про третейські суди»; третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

25 серпня 2020 року ОСОБА_2 через представника - адвоката

Прилепу Р. А., подала до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким її заяву задовольнити, скасувати рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, як суд першої інстанції, постановив ухвалу при неповному з`ясуванні обставин справи,

а саме: у третейському застереженні, яке міститься у договорі, немає чіткого визначення предмета спору, а тому слід дійти висновку, що рішення третейським судом прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою. Також заявник зазначає, що сторони не узгодили кандидатуру третейського судді, який розглядав справу.

Відзив на апеляційну скаргу

02 грудня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Стадника І. В., подав клопотання про розгляд справи без його участі

та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись

на безпідставність її доводів, зокрема вказуючи, що третейського суддю було призначено відповідно до умов третейського застереження,

яке міститься в договорі позики, укладеному між сторонами, та регламенту Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник», а також зазначаючи, що в третейському застереженні йдеться про передачу будь-якого спору, який може виникнути за договором позики або у зв`язку з ним, на розгляд до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» згідно з регламентом третейського суду, тобто сторонами договору позики та договору поруки визначено предмет спору, що включає в себе всі можливі спори, які можуть виникнути між сторонами в рамках договору.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 11 000 000,00 грн строком на один календарний рік

до 01 квітня 2020 року.

Пунктами 2.2 - 2.3 договору визначено, що за користування позикою позичальник сплачує позикодавцю відсотки у розмірі 1 % від суми позики

за весь час користування позикою. Відсотки сплачуються одночасно

з поверненням суми позики.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики

01 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_3 зобов`язався солідарно відповідати перед ОСОБА_1 за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих позикодавцем позичальнику ОСОБА_2 за договором позики

від 01 квітня 2019 року.

Пунктом 7.4 договору позики від 01 квітня 2019 року та пунктом 10 договору поруки від 01 квітня 2019 року визначено, що всі спори та непорозуміння

за цим договором сторони будуть вирішувати шляхом переговорів. У разі недосягнення взаємних домовленостей шляхом переговорів, всі спори,

які можуть виникнути при виконанні (чи невиконанні) цього договору, сторони зобов`язуються передати на вирішення до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» за адресою: вул. Святотроїцька, 55, оф. 22, м. Черкаси, 18000.

Договір позики від 01 квітня 2019 року містить відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет договору - передання позикодавцем у власність позичальника грошових коштів у розмірі

та на умовах, визначених цим Договором, місце і дату укладання договору.

Договір поруки від 01 квітня 2019 року так само містить відомості

про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет договору - належне виконання позичальником зобов'язань за договором позики

від 01 квітня 2019 року, місце і дату укладання договору

Порядок та правила розгляду спору Черкаським обласним постійно діючим третейським судом при Корпорації «Радник» встановлюються Законом України «Про третейські суди» та регламентом цього третейського суду.

Сторони дійшли згоди, що в разі звернення до третейського суду, спір буде вирішуватись у складі одного третейського судді. Сторони зобов`язуються у добровільному порядку виконати прийняте третейським судом рішення.

Рішенням Черкаського обласного постійно діючого третейського суду

при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на користь ОСОБА_1 борг у сумі 11 110 000,00 грн та третейський збір

у сумі 5 000,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Зважаючи на вимоги частини п'ятої статті 130, частини другої статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишенню без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Частиною першою статті 21 ЦПК України передбачено, що сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

У частині другій статті 1 Закону України «Про третейські суди»

до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди,

яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частинами першою, четвертою, сьомою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається в письмовій формі та вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди,

або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна зі сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін

та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання в договорі, контракті на документ, який містить умову

про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Проаналізувавши зміст договору позики від 01 квітня 2019 року та договору поруки від 01 квітня 2019 року можна дійти висновку, що третейське застереження в договорі позики відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди».

Отже, висновок апеляційного суду про те, що всі спори, які можуть виникнути між сторонами договорів з приводу повернення коштів

за договором позики, сторони вирішили передавати на розгляд визначеного ними третейського суду, є правильним.

Зміст пункту 7.4 третейської угоди «…всі спори, які можуть виникнути

при виконанні (чи невиконанні) даного договору, сторони зобов`язуються передати на вирішення до Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник»» необхідно розуміти

так, що вказані особи дійшли згоди про те, що всі спори, які існують

між ними або виникатимуть в майбутньому будуть вирішуватись ними

в третейському суді.

Фактично предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду

від 04 жовтня 2018 року у справі № 910/8961/17 та в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 3-37гс15.

Оскільки укладена третейська угода відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди», а її умовами передбачено вирішення не конкретного, а будь-якого спору, який може виникнути в майбутньому, тому доводи касаційної скарги про те, що рішення третейського суду прийнято у спорі,

не передбаченому третейською угодою через її невідповідність загальним вимогам цивільного законодавства внаслідок відсутності умови

про предмет спору, який підлягає розгляду третейським судом,

є необґрунтованими.

Згідно з частинами другою, третьою статті 16 Закону України

«Про третейські суди» третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

Судом попередньої інстанції встановлено, що рішення третейського суду було прийнято в одноособовому складі третейським суддею

Ульяновим С. М., що відповідає вимогам частин другої, третьої статті 16 Закону України «Про третейські суди».

При цьому представником ОСОБА_2 - адвокатом Прилепою Р. А.,

не подано суду обґрунтувань та доказів, що склад третейського суду був визначений з порушенням регламенту Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник», а посилання

на порушення статті 17 Закону України «Про третейські суди» щодо

непогодження ним кандидатур суддів та розгляд справи в третейському суді одноособово були відхилені судом, оскільки вказані норми стосуються визначення складу суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, а не в постійно діючому третейському суді.

Також судом встановлено, що справа, в якій прийнято рішення третейським судом, підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою,

та цим рішенням не вирішувались питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди»; третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Врахувавши викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується

з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав

для скасування рішення Черкаського обласного постійно діючого третейського суду при Корпорації «Радник» від 08 травня 2020 року

у третейській справі № 01/19-2020.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанцій, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 374, 375, 381-384, 459 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Прилепою Русланом Анатолійовичем, залишити

без задоволення.

Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною

та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 28 січня 2021 року.

Судді:С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

М. Є. Червинська