ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1341/21 Справа № 212/6516/20 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання-Кислиця І.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Вовка Михайла Вадимовича на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2020 року, ухваленого суддею Колочко О.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 02 жовтня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Вовк М.В., звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі Відповідач, ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 22.06.2007 по 26.10.2007, з 25.07.2008 по 03.11.2008, з 01.12.2009 по 22.03.2017, і з 29.03.2018 по 11.08.2020 позивач працював на підприємстві відповідача на посадах підземного гірника і кріпильника.

14 квітня 2020 року, під час виконання трудових обов`язків кріпильника на дільниці №2 шахти ім.«Фрунзе» з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму у вигляді відкритого уламкового перелому верхньої третини та середньої третини правої гомілки зі зміщенням.

Висновком МСЕК від 29.07.2020 позивачу первинно встановлено 70% втрати професійної працездатності, і встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва з датою чергового переогляду 01.07.2021.

Наслідки нещасного випадку викликають у позивача фізичні страждання, оскільки виробнича травма його постійно турбує, у зв`язку з чим він змушений багато часу проводити у лікарнях, під час лікування вимушений переносити біль, приймати велику кількість ліків.

Крім того вказав, що він не має можливості нормально пересуватися, ходити, бігати, долати перепони, користуватися особистим та громадським транспортом. Однак крім фізичних страждань він переносить й моральні страждання: порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя, спілкуватися з друзями.

Також зазначив, що на його утриманні перебувають його малолітній син 2019 року народження, і дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трьох років. Просив стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» в дохід держави судовій збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень.

В апеляційній скарзі, представник позивача ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ставить питання про зміну судового рішення в частині збільшення розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача до заявлених у позові вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди в сумі 160 000 грн. не в повній мірі врахував характер і тривалість страждань позивача, стан його здоров`я, істотність вимушених змін у його житті та наслідки, що наступили в результаті трудового каліцтва, яке сталося з вини відповідача, а саме, що у віці 31 рік позивач став інвалідом 2 групи та втратив 70% професійної працездатності. Представник позивача вважає, що сума моральної шкоди визначена позивачем в розмірі 250000 грн. надасть можливість позивачеві пройти відповідний курс лікування, що в свою чергу покращить стан його здоров`я, а звідси і моральні страждання.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 , відповідач ПрАТ «Суха Балка» просить відмовити скаржнику в задоволенні його апеляційної скарги та оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника позивача Вовка М.В., який підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги, просив їх задовольнити, представника відповідача ОСОБА_3 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника позивача, з викладених у відзиві підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 22.06.2007 по 26.10.2007, з 25.07.2008 по 03.11.2008, з 01.12.2009 по 22.03.2017, і з 29.03.2018 по 11.08.2020 працював на підприємстві відповідача на посадах підземного гірника, кріпильника, 11.08.2020 звільнений з підприємства за станом здоров`я, що перешкоджає роботі, п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с.8-9)

Згідно копії Акту розслідування нещасного випадку від 06 травня 2020 року, 14 квітня 2020 року о 09.40 годині на дільниці №2 шахти шахти імені Фрунзе ПрАТ «Суха Балка» в штреку скреперування №1 в осях 20-24 горизонту 1163 метра блоку 20-26 покладу «Западная ш.8» під час виконання трудових обов`язків, внаслідок обвалення та обрушення породи ґрунту тощо, з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму: відкритий уламковий перелом верхньої третини та середньої третини правої гомілки зі зміщенням. Травма відноситься до категорії тяжких.

Крім того, даним Актом встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства з охорони та гігієни праці є ОСОБА_4 , начальник дільниці №2 шахти імені Фрунзе ПрАТ «Суха Балка», ОСОБА_5 , заступник головного інженера з виробництва шахти ім. Фрунзе ПрАТ «Суха Балка» (а.с. 10-15)

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №059023 від 29 липня 2020 року, ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 70% втрати професійної працездатності, другу групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом (акт від 14.04.2020) з 27.07.2020 по 01.08.2021, з переоглядом 01.07.2021. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, ВМП, палиця, милиці, санаторно-курортне лікування, висновком ЛКК ЛПЗ реабілітаційне лікування в умовах реабілітаційних відділень санаторіїв (а.с.18)

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №590427 від 29 липня 2020 року, ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено другу групу інвалідності з 27 липня 2020 року, у зв`язку з трудовим каліцтвом з ураженням ОРА, інвалідність встановлена на строк до 01 серпня 2021 року, з переоглядом 01.07.2021. Вказано, що протипоказані всі види праці в звичайних умовах виробництва (а.с.19).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки трудове каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідачаі наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст.153,237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і повністю погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди та не може погодитись із доводами представника позивача, викладеними в апеляційній скарзі, щодо заниженого розміру моральної шкоди, стягнутої в відповідача на користь позивача, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок настання нещасного випадку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Так, вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції врахував характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, які останній відчуває через отримане трудове каліцтво, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 70% та встановлення другої групи інвалідності до 01 серпня 2021 року, а також відсутність вини самого позивача у настанні нещасного випадку та, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування в сумі 160 000 гривень.

Колегія суддів повністю погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, у зв`язку із чим відхиляє доводи представника позивача щодо заниженого розміру моральної шкоди та вважає що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, який становить 160 000 гривень, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга представника позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.375, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Вовка Михайла Вадимовича залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 26 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: