Справа № 521/9097/19
Провадження № 2-п/521/18/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 р. м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого, судді Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Філозофенко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20.07.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни, ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора, про скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2020 року до провадження Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника ОСОБА_2 , адвоката Шкодіної Л.В. про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т. І., ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора, про скасування державної реєстрації права власності.

Не погоджуюсь із наведеним доводами в заочному рішення суду від 20.07.2020 року, в обґрунтування посилається на наступне: Суд не врахував, що ОСОБА_2 є співвласником частини домоволодіння та між сторонами дійсно досягнуто згоди щодо фактичного поділу та користування спірним житловим будинком. Кожний із співвласників домоволодіння користується належною йому частиною нерухомого майна, визначено порядок користування, кожний із співвласників має окремий вхід до своєї частки домоволодіння і спорів щодо цього не виникало. Зазначене може бути підтверджено відповідачем виключно в процесі розгляду справи по суті та не було враховано судом при ухваленні заочного рішення від 20.07.2020 року. Звертає увагу суду, що сторони вчиняли дії щодо виділення належних їм частин в окремий об`єкт. Зазначене підтверджується наданим позивачем технічним паспортом від 10.12.2012 року, але така обставина залишилася поза увагою суду. В журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень зазначається про дві окремі квартири, перша загальною площею - 62,6 кв. м., якою користується позивачка, друга загальною площею - 54, 8 кв. м., якою користується відповідач. В той же час відповідачем наданий аналогічний технічний паспорт від 11.01.2019 року. Позивачка, стверджуючи що вона виступає співвласником зазначеного будинку, не надала доказів вчинення нею на момент звернення з позовом передбаченого чинним законодавством комплексу послідовних юридично значимих дій з оформлення відповідного речового права, які б свідчили про завершення юридичного складу набуття повноважень власника нерухомого майна, тоді як відповідач оформив та здійснив державну реєстрацію права в 2019 році. Вважає, що у даному випадку ОСОБА_2 був позбавлений права на доступ до суду, оскільки йому не була забезпечена можливість приймати участь у розгляді справи до прийняття рішення суду та про заочний порядок такого розгляду. Так як ОСОБА_2 , який за наявності заповіту спадкодавця, як пенсіонер за віком та інвалід 3 групи, має право на обов`язкову долю в спадковому майні та фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок користування спадковим майном, проживання та реєстрації за місцем відкриття спадщини, він як законний співвласник у встановленому законом порядку зареєстрував за собою право власності на належну йому частину нерухомого майна. Для отримання обов`язкової долі спадщини після смерті матері, позивач 23.10.2019 року звернувся із відповідною заявою №1977 до нотаріуса, що підтверджується відповідною довідкою від 21.09.2020 року №3999/02-14. Вказана обставина, як доказ, не була врахована та досліджена судом при розгляді справи по суті. Тобто існують посилання відповідача на докази, які не були досліджені судом під час ухвалення заочного рішення та вказують на те, що при повторному розгляді справи рішення суду може бути іншим.

З урахуванням зазначеного вважає, що заочне рішення суду від 20.07.2020 року підлягає перегляду для реалізації права ОСОБА_2 на доступ до суду та додатково зазначив, що будь-яких судових повісток про виклик у судове засідання ОСОБА_2 не отримував, що підтверджується матеріалами справи, тобто відповідач не знав дату про розгляд справи, та не отримував судових повісток. Повний текст заочного рішення ОСОБА_2 отримав по пошті, замовним рекомендованим відправленням - 22.08.2020 року, що підтверджується відповідною розпискою. Так як заочне рішення було ухвалено 20 липня 2020 року, у зв`язку із неповідомленням належним чином відповідача по справі - ОСОБА_2 , звертається із даною заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.09.2020 року вказану заяву прийнято до розгляду.

13.11.2020 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення (вхід. № 49263) на заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначила, що факти викладені відповідачем у заяві про скасування заочного рішення є безпідставними, заява про перегляд заочного рішення не містить жодних доводів та доказів, які не були подані та не досліджувалися судом при розгляді справи, та які мають істотне значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим у задоволення заяви про перегляд заочного рішення повинно бути відмовлено в повному обсязі.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Відповідач державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як представник неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Проте, судом встановлено, що представник ОСОБА_2 , адвокат Шкодіна Л.В. неодноразово заявляла клопотання про відкладення розгляду справи, а саме на судові засідання 06.10.2020 р., 18.01.2020 р., не надавши до суду належним чином завірених доказів підтверджуючі поважність підстави клопотань про відкладення розгляду справи, що на думку суду було направлено на безпідставне затягування розгляду справи з боку відповідача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній та юридичній особі право на розгляду судом справи упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно з ч.1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вивчивши доводи заяви про перегляд заочного рішення суду, оглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

20.07.2020 року заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни, ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора, про скасування державної реєстрації права власності, - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни від 05.04.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46327591, на підставі якого державним реєстратором Мельник Т.І. було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано запис про право власності №31044340 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який було внесено на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни від 05.04.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46327591, на житловий будинок, загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .

Встановлено порядок виконання рішення суду шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 54,8 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , яка була проведена на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни від 05.04.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46327591.

Як вбачається з матеріалів справи, та із змісту заяви про скасування заочного рішення відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. В підготовчому провадженні від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на законність дій державного реєстратора, щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірний об`єкт нерухомості, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права частина перша статті 8 Конституції України. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права відповідно до частини перша статті 129 Конституції України в редакції, чинній на час розгляду заяви про скасування заочного рішення.

Суд здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом (частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 47 цього Закону в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції; частина перша статті 48 вказаного Закону у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП] (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ 1999-VII). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (див. рішення заява № 52854/99, пункт 52, ЄСПЛ 2003-IX).

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 288 ч. 1 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів справи, а саме супровідного листа від 03.08.2020 року, вих № 521/9097/17552/2020 (а. с. 123) Малиновський районний суд міста Одеси направив сторонам по справі копію рішення від 20.07.2020 року.

Верховний Суд в постанові по справі №0870/8014/12 прийнятій 15.05.2019 року зазначив, що апеляційним судом вчинено дії щодо належного повідомлення учасників справи про результати розгляду справи, шляхом направлення на їх адреси судового рішення. Повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що рішення не вручено з причин, що не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив процесуальні дії.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Колегія суддів, Верховного Суду в постанові по справі №0870/8014/12 зазначила, що, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до змісту ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи. Проте в окремих випадках розгляд справ у порядку заочного провадження не спрощує, а ускладнює процес та дає відповідачу можливість його затягнути, оскільки він має право на скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, після чого справа розглядається в загальному порядку.

Отже, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні та перегляді заочного рішення є визначальним з точки зору виконання інститутом заочного провадження своєї мети сприяти ефективному та оперативному здійсненню правосуддя.

Так, згідно до правової позиції викладеної у Постанові Великої Палати Верховного суду від 12.02.2019 р. справа № 906/142/18 у п. 47 що перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що приписи ГПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення ухвали суду про призначення розгляду скарги з вказівкою причини повернення: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення із вказаної причини не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі N 752/11896/17.

Так, у пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18, ЄДРСРУ № 78977546) вказано, що приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі№ 127/2871/16-ц).

Аналогічні висновки зазначені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року по справі№ 369/2744/15-ц, провадження № 61-16608св18 (ЄДРСРУ № 80079800).

Щодо не з`явлення сторони відповідача ОСОБА_2 в судове засіданнята (або) не повідомлення ним про причини неявки, з поважних причин.

Відповідач ОСОБА_2 скористався своїм правом, передбаченим ст. 58 ЦПК України на участь у справі у судовому процесі через представника, що підтверджується матеріалами справи, без обмеження його повноважень.

Відповідно до ст. 58 ЦІІК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають і бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Сторона відповідача ОСОБА_2 була присутня в судовому засіданні 02.03.2020 року.

Після цієї дати, судові засідання були призначені на 30.03.2020 р. о 12.00 год., 07.05.2020 р. о 10.30 год., 18.06.2020 р. о 10.30 год. та 20.07.2020 р. о 12.00 год.

На усі ці засідання сторона відповідача ОСОБА_2 була належним чином повідомлена, однак в жодне із судових засідань не з`явилася.

Так, щодо судового засідання призначеного на 30.03.2020 року о 12.00 год., необхідно відмітити, що 24.03.2020 р. о 12.58 год. від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання (ЕП-3782) про оголошення перерви у слуханні справи (т.2 а. с. 51-52); щодо судового засідання призначеного на 07.05.2020 р. о 10.30 год., необхідно відмітити, що 30.04.2020 р. об 11.51 год. від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання (ЕП-6207) про оголошення перерви у слуханні справи (т.2 а. с. 59-60); щодо судового засідання призначеного на 18.06.2020 р. о 10.30 год., необхідно відмітити, що 17.06.2020 р. о 14.07 год. від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання (ЕП-9246) про оголошення перерви у слуханні справи, про ознайомлення з матеріалами справи (т.2 а. с. 94-95); 24.06.2020 року представник відповідача ознайомилася з матеріалами справи про що в матеріалах справи є її особиста розписка (т.2 а. с.102), а отже була повідомлена про судове засідання призначене на 20.07.2020 р. о 12.00 год.; щодо судового засідання призначеного на 20.07.2020 р. о 12.00 год., необхідно відмітити, що 20.07.2020 року о 9.32 год. від представника ОСОБА_2 надійшла заява (ЕП-11106) про розгляд справи без участі відповідача (т.2 а. с. 106-107).

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення, адже відповідачем не надано жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин, не спростовується факт законності державної реєстрації права власності.

Тобто позивач будучи обізнаний про право відповідачів, у разі ухвалення заочного рішення, на звернення із відповідною заявою про його перегляд та скасування, що узгоджується із принципами викладеними ЄСПЛ, згідно п. п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

А тому враховуючи вище зазначене, та встановив, що відповідач ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки без поважних причин, обставини на які він посилається, та докази які він надає не мають істотного значення для правильного вирішення справи, заочне рішення не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20.07.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни, ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора, про скасування державної реєстрації права власності, - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.С. Леонов

18.01.21