Справа № 481/193/21
Провадж.№ 2/481/135/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

18.05.2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Уманської О.В.,

за участі секретаря Кузьміної Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») про визнання Договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» про визнання договору позики недійсним. Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (яке відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс) було укладено договір відповідно до якого він отримав позику, але ознайомившись із змістом договору вважає договір недійсним. Так, фінансову послугу відповідачем було надано шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, але такий договір ним підписано не було. Відповідачем не було дотримано положень статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» та не повідомлено йому письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору. Скориставшись тим, що йому об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не надав йому відомостей, які є необхідними при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в кредитному договорі. Прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом проставляння у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». У зв`язку із цим, на його думку укладений договір про надання позики не можливо прирівняти до договору, укладеного в письмовій формі. Крім того договір позики на умовах фінансового кредиту містить ознаки кредитного договору. Однак, в оспорюваному договорі не вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Працівниками відповідача було проігноровано вимоги закону та не надано йому розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговування і поверненням кредиту. Через це реально нарахований процент за користування кредитними коштами став значно більшим за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Відповідачем було введено його в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема відсоткової ставки за користування кредитом та не було повідомлено про надмірно велику процентну ставку у випадку порушення зобов`язань. При укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як було запропоновано укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих процентів за кредитним договором перевищує розмір заборгованості за кредитом. Посилаючись на наведене позивач просить визнати укладений між ним та відповідачем договір позики недійсним.

У відзиві на позов ТОВ «Таліон Плюс» вказало на безпідставність доводів позивача та з посиланням на положення законодавства та умови укладеного між сторонами договору в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відповідач вказав, що перед підписанням договору позивач був ознайомлений з сумою кредиту, нарахованими процентами за користування кредитом, терміном платежу та сукупною (загальною) вартістю кредиту. Всі умови щодо кредитування були надані для ознайомлення позивачу перед укладенням договору, а без проставляння у чекбоксі відмітки про ознайомлення з умовами договору, договір не був би укладений. В оспорюваному договорі визначено основні істотні умовив, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позивач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Посилання позивача на те, що він не підписував договір не підтверджується належними та допустимими доказами. Договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором з мобільного телефону позивача, який зазначений ним також у позовній заяві. Крім того, позивач продовжує користуватися грошовими коштами, а за допомогою позовного провадження про визнання договору недійним, намагається уникнути відповідальності за порушення умов договору.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та витребувано у відповідача копію кредитного договору на підтвердження кредитних відносин між сторонами.

Ухвалою від 20.04.2021 року підготовче судове засідання по справі закрито та призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі матеріалів справи. У позові просив відмовити повністю.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в мережі Інтернет розміщено «Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору на умовах і в порядку, що визначені ними.

26.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на отримання кредиту, що, відповідно до умов Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», є акцептом на укладення кредитного договору.

26.08.2020 року між сторонами був укладений договір № 702381568, відповідно до умов якого, відповідач зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позивач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, нараховані згідно п.1.1 Договору (а.с. 44-47).

Грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., відповідно до умов Договору були перераховані на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , що позивачем по справі не заперечується ( а.с.43, 58).

Відповідно до пункту 1.2 договору кредит надається строком на 56 днів.

Згідно з пункту 1.4 договору, на період строку, визначеного пунктом 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,21 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

У пункту 1.5, 1.6 договору зазначено, у випадку прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,21 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).

Детальний розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.7 договору).

Згідно Графіку розрахунків, погодженого сторонами (додаток № 1 до договору), сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 145,64 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 4564 грн. та включає в себе: проценти за користування кредитом у розмірі 45,64% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 4564 грн., суму кредиту у розмірі 10000,00 грн.(а.с. 47 - зворот).

Як слідує з матеріалів справи, оспорюваний договір був укладений в електронній формі.

В подальшому на підставі договору факторингу укладеного 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» , ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги за кредитним зобов`язанням перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в тому числі і до ОСОБА_1 - №1144 в реєстрі боржників).

Звертаючись до суду з позовом, позивач як на підставу позовних вимог посилається на те, що він кредитного договору з відповідачем у письмовій формі не підписував, його не було повідомлено про сукупну вартість кредиту та умови кредитування, внаслідок чого шляхом ведення нечесної підприємницької діяльності останнього введено в оману, оскільки йому об`єктивно бракувало знань, необхідних для правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, а тому вважає його недійсним.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Положення статті 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Приписами статті 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1.12 договору сторони узгодили, що усі істотні умови договору, в тому числі розмір базової та дисконтної процентної ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього договору.

За умовами пункту 4.2 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власносноручний підпис.

Згідно пункту 4.7 договору Позичальник засвідчує, що умови цього договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків Товариства та Позичальника.

Згідно пункту 4.8 договору сторони засвідчують, що укладення цього договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна зі сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення та умови договору є взаємовигідними для кожної із сторін.

Пунктом 4.13 договору передбачено, що цей договір електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

У пункті 4.1 договору вказано, що його невід`ємною частиною є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця.

Розділом 3 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлений порядок надання грошових коштів у кредит (а.с.49-53).

За умовами вказаного розділу, з метою отримання кредиту Заявник, ознайомившись з Правилами, заповнює заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові (пункт 3.1).

У заявці Заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту, а також бажаний спосіб отримання кредиту (пункт 3.2).

За результатами заповнення заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної карти позичальника відповідно до стандартів відповідних платіжних систем (пункт 3.6).

Рішення про надання чи відмову у наданні кредиту приймається Кредитодавцем на підставі обробки персональних даних позичальника, зазначених в заявці, та будь-якої інформації, наданої Заявником, чи отриманої Кредитодавцем з інших джерел (пункт 3.9).

Кредитодавець інформує Заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через СМС-повідомлення на телефонний номер та/або електронним листом на електронну пошту Позичальника, зазначені у заявці, а також відповідним повідомленням в особистому кабінеті (пункт 3.13).

У випадку схвалення заявки на отримання кредиту, інформаційно-телекомунікаційна система Кредитодавця генерує індивідуальну частину електронного договору, що є офертою та містить усі істотні умови, про що інформує Заявника в особистому кабінеті, а також шляхом надсилання відповідного повідомлення на номер телефону Заявника та/або електронним листом на електронну пошту, вказану в заявці (пункту 3.14).

Кожен із Заявників ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надає згоду шляхом направлення повідомлення Кредитодавцю, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам пункту З частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка може стати активною лише після введення одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується Товариством в інформаційно-телекомунікаційній системі та надсилається Позичальнику в СМС-повідомленні (пункту 3.15).

Після підпису електронного повідомлення Заявником, зазначене повідомлення надходить в інформаційно-телекомунікаційну систему Кредитодавця та свідчить/повідомляє Кредитодавця про те, що Заявник надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) Кредитодавця щодо укладання договору з Заявником. Після зазначених дій договір між Кредитодавцем та Заявником вважається укладеним і Кредитодавець здійснює дії, передбачені умовами укладеного договору щодо надання кредиту (пункт 3.16).

Вчинення Позичальником вказаних вище дій по зміні даних в інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства та введення одноразового ідентифікатора є проставленням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в електронному договорі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 3.17).

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Положеннями частини першої статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог частин першої-третьої, п`ятої та шостої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та СМС-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідача за допомогою логіна і пароля Особистого кабінету кредитний договір між сторонами не був би укладений. За такого суд вважає, що укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20), від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19), від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20).

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Так, за ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Разом з тим, суд вважає, що під час розгляду даної справи позивачем не доведено, що вказаний спірний договір є нечесною підприємницькою практикою та був укладений під впливом введення її в оману, як і не доведено умислу відповідача щодо вчинення дій по введенню позивача в оману.

Посилання позивача на ненадання інформації відповідно до вимог ч.2, 3 ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування» та ч.2, 3 ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів» не підтверджується жодними доказами та спростовується матеріалами справи, зокрема наявністю Паспорта споживчого кредиту до Договору №702381568 від 26.08.2020 року, який є невід`ємною частиною Договору та зберігає чинність до 31.08.2020 року, підписаний ОСОБА_1 26.08.2020 року.

Крім того не знайшло своє підтвердження під час розгляду справи посилання позивача на порушення вимог п.5 ч.3.ст.18 «Про захист прав споживачів» у виді встановлення в кредитному договорі вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Зокрема відповідно до п.3.3, п.3.4 Договору, нарахування неустойки здійснюється з урахуванням обмежень встановлених ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про споживче кредитування» та встановлено на рівні 28% від суми простроченого платежу.

Крім того Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався.

Згідно статей 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи позивача про те, що договір він не підписував, спростовуються дослідженими судом доказами. Крім того, позивач не оспорює факт отримання кредиту відповідно до наведеного договору.

Посилання позивача на те, що відповідачем не надано повної інформації щодо умов договору, використання нечесної підприємницької практики, про несправедливі умови кредитного договору та введення його в оману при укладенні договору є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях, без надання суду належних і допустимих доказів, та спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору, а спір вирішений не на її користь, то у відповідності до положень статті 141 ЦПК України судові витрати з розгляду даної справи слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», про визнання Договору позики недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», , місцезнаходження: вул.Рокоссовського, 7, І поверх м.Чернігів, Чернігівська область, 14027.

Повний текст судового рішення виготовлено 28.05.2021 року.

Суддя О.В.Уманська