КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/473/2021
справа № 359/8648/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» Салівона Дмитрія Олександровича на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, постановлену суддею Борцем Є.О. від 04 листопада 2020 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 06.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою М.М.

У С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою та посилається на те, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. перебуває виконавче провадження №63400531 з виконання виконавчого напису, вчиненого 6 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою М.М. та зареєстрованого в реєстрі за №654, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авіакомпанія «Браво» боргу за договором позики в розмірі 238 800 гривень. ОСОБА_1 має намір пред`явити до Бориспільського міськрайонного суду позов про визнання вказаного виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню. Тому ОСОБА_1 просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 6 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою М.М. та зареєстрованого в реєстрі за №654, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авіакомпанія «Браво» боргу за договором позики в розмірі 238800 гривень.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 6 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою Мариною Михайлівною та зареєстрованого в реєстрі за №654, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Браво» боргу за договором позики в розмірі 238800 гривень.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ «Авіакомпанія «Браво» подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, обґрунтовуючи тим, що висновки суду про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки є такими, що зроблені у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, відтак ухвала підлягає скасуванню. На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції прийняв недоведену позицію позивача про начеб-то існування ризику безпідставного стягнення та існування загрози та ускладнення ефективного захисту прав позивача.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» Салівона Дмитрія Олександровича просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки виконавчий напис нотаріуса оспорюється з підстав небезспірності заборгованості та порушення процедури його вчинення.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов?язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Судом першої інстанції зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 має намір пред`явити до Бориспільського міськрайонного суду позов про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 6 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лілеєвою М.М. та зареєстрованого в реєстрі за №654, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авіакомпанія «Браво» боргу за договором позики в розмірі 238800 гривень.

Однак, 23 жовтня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №63400531 з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса (а.с.21). В той же день приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. виніс постанови про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в розмірі 23880 гривень, визначив йому розмір мінімальних витрат в розмірі 594 гривень 92 копійок, а також наклав арешт на грошові кошти, що зберігаються на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , та на його майно (а.с.23, 25, 27, 29).

Так, ч.1 ст.151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відхиляються судом, як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Заходи забезпечення позову встановлюються лише до постановлення рішення судом. У разі задоволення вимог чи відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно буде вирішено питання про забезпечення позову.

У разі можливого задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів за цим виконавчим написом є недоцільним . У разі можливого рішення про відмову у задоволенні позовних вимог , виконавчий напис буде підлягати виконанню.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» Салівона Дмитрія Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 січня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: