РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/798/16-ц

Провадження № 2/293/9/2021

28 січня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бруховського Є.Б.

секретаря судового засідання Давиденко Л.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах сина ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

12.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь заподіяну його сину ОСОБА_5 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 6 508,70 грн та заподіяної моральної шкоди, яку оцінює в 50 000 грн. Також просив стягнути понесений ним судовий збір у розмірі 1943,09 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ОСОБА_3 14.01.2014 року близько 15 год. 20 хв. керуючи автомобілем марки Чері Амулет, державний номер НОМЕР_1 сріблястого кольору, по вулиці Енгельса (нині - Дружби) поблизу перехрестя з вул. Житомирська у смт Черняхів, під час руху, не переконався в його безпечності та здійснив наїзд на велосипедиста - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Наслідком ДТП стало спричинення тілесних ушкоджень потерпілому велосипедисту ОСОБА_5 та завдання механічних пошкоджень транспортному засобу - велосипеду.За наслідками ДТП, слідчим СВ Черняхівського РВ УМВС України Головчук Ю.Ю. складено протокол огляду місця ДТП від 14.01.2014. Інспектором ВДАЇ Поліщук А.В. відібрані пояснення у ОСОБА_3 . Також, на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортних засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження), відкрито кримінальне провадження. За даними протоколів допиту свідків від 21.01.2014 року, а також з пояснень самого водія ОСОБА_3 відомо, що коли він помітив ОСОБА_5 гальмувати не намагався і здійснив наїзд на велосипедиста. Від удару, останній потрапив на капот автомобіля, а водій продовжував рух ще декілька метрів. Після падіння потерпілого з капота, водій, своїм автомобілем зачепив ще трьох молодих хлопців - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які теж отримали тілесні ушкодження та забої. Водій зупинив автомобіль лише шляхом наїзду на бетонну опору. Винний допомоги потерпілим не надавав і не цікавився їх станом здоров`я. Відразу після ДТП, потерпілого ОСОБА_5 каретою швидкої допомоги доставлено у травматологічне відділення з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма (далі ЗЧМТ), струс головного мозку, забійні рани потиличної ділянки голови, нервовий шок. За висновком експерта №318 від 07.02.2014 року ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження внаслідок ДТП. 25.02.2014 кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження, копії матеріалів справи направлені до Черняхівського РВ УМВС України для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку експерта №1740, під час проведення додаткової судово-медичної експертизи, що проведена майже через рік після ДТП, було встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЖДОЛ з 17.01.2015 по 27.01.2015, також у неврологічному відділенні з 27.01.2015 по 06.02.2015. Хворому проведено ряд досліджень такі як МРТ головного мозку, ЕХО-ЕГ та виписано медикаментозне лікування. Отже, як наслідок дорожньо-транспортної пригоди, стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився. Експертиза показала, які ушкодження здоров`я отримав ОСОБА_5 , а саме: ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні садна обличчя, забійна рана потилиці на етапі загоєння вторинним натягом (відбувається при великих пошкодженнях тканин, при наявності в рані нежиттєздатних тканин, гематоми і при розвитку інфекції в рані, загоєння через нагноєння і гранулювання),неврозоподібний стан з гіпертонічним синдромом, травматичне пошкодження лобної кістки праворуч, явища гематосинусу (крововилив в носові пазухи), виражений астеновегетативний синдром посттравматичного ґенезу, логоневроз (заїкання).

Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у пошкодженні майна (транспорту - велосипед Ардіс спортивний, та одягу потерпілого), а також матеріальних витрат, пов`язаних госпіталізацією, лікуванням та обстеженням потерпілого, загальний розмір якої складає 6508 (шість тисяч п`ятсот вісім) грн. 70 коп. Також заподіяно і моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, також душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням майна, та неможливості користуватися ним за його призначенням.

У зв`язку з пережитою стресовою ситуацією, якою було сама дорожньо-транспортна пригода, у потерпілого часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, мучать нічні жахіття, на цьому фоні - головний біль, а тому, внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю страждає він та його батьки. Непокоять також постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатність ОСОБА_5 в повній мірі зосередитись на навчанні та інших заняттях. Це виснажує його як фізично так і морально і порушує нормальні життєві зв`язки. Тому розумним і справедливим є визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди у 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

29.11.2016 року ОСОБА_3 на позовні вимоги ОСОБА_1 подано заперечення. Із змісту заперечень слідує посилання ОСОБА_3 про необгрунтованість та безпідставність вимог позивача, так як останній не надав жодного доказу на підтвердження факту знищення майна велосипеду, не надано розрахунку його вартості, відсутні докази щодо подальшого, а саме після періоду з 15.01.2014 року по 06.02.2015 року, перебування потерпілого як на стаціонарному лікуванні, так і придбання йому медичних ліків, а також перебування на обліку у лікарів на підставі заявлених позивачем скарг на стан потерпілого, що свідчить про те, що потерпілий більше лікування не потребує та його стан здоров`я перебуває в нормальному стані, та те, що отримані тілесні ушкодження є легкими, а тому розмір заявленої моральної шкоди не знаходить свого підтвердження. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження, що внаслідок пережитої ДТП у потерпілого часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, головний біль, постійні неврози, страх, нездатність в повній мірі зосередитись на навчанні та інших заняттях, що виснажує його як фізично так і морально, та порушує нормальні життєві зв`язки, та зв`язку між цими симптомами та ДТП. Також звертає увагу, що його не притягнуто ні до кримінальної відповідальності ні до адміністративної, що підтверджує його невинність в ДТП.

24.06.2019 року справу до провадження прийнято суддею Бруховським Є.Б. Розгляд справи розпочато спочатку.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, вказали на його обгрунтованість та підставність.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що кримінальне провадження відносно нього закрито, адміністративній відповідальності не піддано, а тому будь-якої відповідальності він нести не зобов`язаний, правил дорожнього руху ним не порушено, в той час як такі порушення вбачаються з боку велосипедиста, що і спричинило ДТП, а тому є підставою для відмови у відшкодуванні шкоди, в тому числі і моральної.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини:

14.01.2014 року біля 15:20 год. під час руху по вул. Житомирській в смт Черняхів поблизу повороту на вул. Енгельса водій автомобіля марки Чері Амулет, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , відповідач по справі, скоїв наїзд на велосипедиста неповнолітнього ОСОБА_5 , який перетинав дорогу та отримав тілесні ушкодження.

За письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , відібраних в ході досудового розлідування, вказано, що 14.01.2014 року автомобіль марки Чері Амулет рухався зі сторони м. Житомира в напрямку центру смт Черняхів та в цей же час дорогу перетинав велосипедист, інших транспортних засобів не було, тому водій автомобіля не міг не бачити велосипедиста, який перетинав дорогу в напрямку вул. Енгельса смт Черняхів, та коли велосипедист переднім колесом велосипеда знаходився на обочині біля вул. Енгельса, та заднім колесом на проїжджій частині дороги, то водій автомобіля скоїв наїзд на велосипедиста.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи №318 від 28.01.2014 року отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, поверхневих забійних ран волосистої частини голови, струсу головного мозку, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею та відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

25.02.2014 року постановою начальника СВ Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області Букатою І.С. кримінальне провадження №0000027, внесене до ЄРДР від 15.01.2014 року щодо ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито, так як в діях водія автомобіля марки Чері Амулет, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України відсутні, оскільки отримані велосипедистом ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, в той час як диспозиція ч.1 ст. 286 КК України передбачає настання наслідків у вигляді заподіяних особі тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Даною постановою одночасно постановлено направити копії матеріалів із кримінального провадження до Черняхівського РВ УМВС України для притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Із змісту висновку експерта №1740 від 16.09.2015 року вбачається, що гр. ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЖДОЛ з 17.01.2015р. по 27.01.2015р., діагноз заключний клінічний: ЗЧМТ, струс головного мозку. Множинні садна обличчя. Забійна рана потилиці на етапі заживлення вторинним натягом. Неврозоподібний стан з гіпертонічним синдромом. З представленої МРТ головного мозку від 16.01.2014р. на ім`я ОСОБА_5 видно, що зроблений висновок: МР-ознак вогнищевої патології головного мозку та його оболонок на момент огляду не виявлено, лікворо-динамічних порушень не спостерігається. Травматичне пошкодження (перелом?) лобної кістки праворуч. Явища гематосинусу. ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ЖДОЛ з 27.01.2015 по 06.02.2015, діагноз заключний клінічний: Синдром лікворо-динамічного порушень, виражений астеновегетативний синдром посттравматичного генезу Логоневроз. Проведено ЕХО-ЕГ 29.01.2014: даних вказуючи на гідроцефалію, зміщення серединних структур головного мозку не виявлено. Після проведеного курсу медикаментозного лікування виписаний в задовільному стані з покращенням. За підсумками вказаної експертизи у гр. ОСОБА_5 виявлено садна на обличчі, поверхневі забійні рани волосистої частини голови, струс головного мозку, який ускладнився розвитком синдрому лікворо- динамічних порушень, астено-вегетативного синдрому, що призвело до втрати загальної працездатності і згідно «Таблиці втрати працездатності в результаті різних травм» становить 5%, і за цією ознакою відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, 14.01.2014р. при дорожньо-транспортній події.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 171; Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 здійснив автомобілем марки Чері Амулет, державний номер НОМЕР_1 , наїзд на неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_5 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та відповідно завдано останньому матеріальної шкоди, яка становить 6508 (шість тисяч п`ятсот вісім) грн. 70 коп., та складається з наступного: 1363,70 грн витрат на лікування; 5145 грн матеріальні збитки завдані майну потерпілого (велосипед, одяг).

Вказані обставини належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано та підтверджуються матеріалами справи.

А тому суд критично ставиться до посилань позивача про непричетність до дорожньо-транспортної пригоди з підстав не притягнення його до кримінальної та адміністративної відповідальності, що, зокрема, виключають підстави відшкодування будь-якої шкоди потерпілій стороні.

Суд також критично оцінює висновок експерта за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи від 21.06.2018 року №338/17-25 за ухвалою суду від 18.04.2017 року, так як даний висновок як не підтверджує ти чи інші зазначені сторонами обставини так і не спростовує їх.

Таким чином суд не бере до уваги посилання відповідача про наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_5 під час ДТП порушення Правил дорожнього руху та відсутності в його діях порушення таких правил, оскільки вони не мають законного підгрунтя та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою,

яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними,

між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина

зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної

небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми завданої майнової шкоди в розмірі 6508,70 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. суд зазначає наступне.

Право особи на відшкодування моральної шкоди гарантується Конституцією України (ст. 32, 56, 62).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі та гідності людини. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною та достатньою аби компенсувати людські страждання, тому її розмір може мати суто умовний вираз.

За приписами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням глибини та характеру моральних страждань, які завдані неповнолітньому ОСОБА_5 , характер майнових втрат, внаслідок дорожньо-траснпортної пригоди, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення у повному обсязі у розмірі 50 000 грн.

Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати (а.с.1, 2) у вигляді судового збору в сумі 1943,09 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. ст.16, 22, 23,1166,1167,1187 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах сина ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , заподіяної його синові ОСОБА_5 , матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 6 508 (шість тисяч п`ятсот вісім) грн 70 коп., яка складається з наступного: 1363,70 грн витрат на лікування; 5145 грн матеріальні збитки завдані майну потерпілого (велосипед, одяг).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , заподіяної його синові ОСОБА_5 , моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 1 943 (одна тисяча дев`ятсот сорок три) грн, 09 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Головуючий суддя: Є.Б. Бруховський