Провадження № 2/761/2164/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, вартості лікування, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

В червні 2020 р. ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м Києва з позовом ОСОБА_2 (відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (відповідач 2), в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просив суд стягнути з відповідача 2 вартість робіт по відновленню автомобіля в розмірі 3426,77 грн, поштові витрати в сумі 36,5 грн, а з відповідача 1 вартість лікування в розмірі 2362,39 грн, моральну шкоду в розмірі 873,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2019 р. о 12:10 год. по вул. Старокиївська, 9 м. Київ відбулась ДТП за участі автомобіля «Citroen», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля позивача «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 .

Винною у вчиненні ДТП була ОСОБА_2 , між сторонами було складено повідомлення про ДТП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача 1 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яке виплатило позивачу 1266,93 грн у відшкодування збитків.

Однак, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 4177,12 грн, а тому різниця між виплачений страховим відшкодуванням та відновлювальним ремонтом станом на 20.12.2019 р. складає 2910,19 грн , а в перерахунку курсової різниці станом на даний час складає 3426,77 грн.

Крім цього, внаслідок ДТП позивач зазнав душевних страждань, пов`язаних з неможливістю використання та відновленням автомобіля, тривалим лікуванням інсомії та депресії внаслідок переживань за ДТП. Моральну шкоду оцінює в 873,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

У відзиві на позов відповідач 1 заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах стразового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає, що спір існує між позивачем та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» щодо розміру страхового відшкодування. Позивачем не надано доказів про виконання будь-яких ремонтних робіт щодо автомобіля, тобто не доведено вартість виконаних робіт. Моральну шкоду вважає необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами.

У відзиві на позов представник відповідача 2 заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що позивачу було виплачено 1266,93 грн страхового відшкодування з урахуванням зносу та за виключенням ПДВ. Документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту автомобіля для компенсації суми ПДВ позивач не надав. Вважає, що позивачем не підтверджено належними доказами розмір заподіяної шкоду, а зміна валютного курсу не впливає вартість компенсації за ДТП. Моральну шкоду вважає необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день та час розгляду справи.

За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 30.07.2020 року призначено спрощене позовне провадження по цивільній справі для розгляду справи по суті з повідомлення учасників справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 . (а.с. 77)

22.11.2019 р. о 12:10 год. по вул. Старокиївська, 9 м. Київ відбулась ДТП за участі автомобіля «Citroen», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля позивача «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 14.11.2018 р. (а.с. 14)

Згідно п. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Тобто, вина ОСОБА_2 підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 22.12.2019 р. та не оспорюється нею в судовому засіданні.

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Citroen», д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі полісу АМ/9211492, строк дії з 24.11.2018 р. по 23.11.2019 р. (а.с. 49)

Згідно звіту №474_19_PZU про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 20.12.2019 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Geely» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 1368,31 грн з урахуванням ПДВ. (а.с. 56-78)

З страхового акту від 04.03.2020 р. та розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вирішила відшкодувати ОСОБА_3 1266,93 грн.

Позивач не заперечує щодо отримання вказаних коштів ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» )

Тобто, розмір страхового відшкодування визначений відповідачем 2 з урахуванням зносу транспортного засобу без податку на додану вартість.

Необхідно також зазначити, що позивач був присутній при огляді транспортного засобу 03.12.2019 р. (а.с. 70-71), будь-яких зауважень під час огляду від позивача не надходило.

Відповідно до п. 36.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Тобто, в разі незгоди з розміром відшкодування потерпіла особа вправі оскаржити в судовому порядку рішення страховика про здійснення страхового відшкодування.

Водночас, позивач в порядку вказаної статті рішення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) в розмірі 1266,93 грн не оскаржував. Позивачем у позові не наведено та відповідних доказів про звернення з претензією або вимогою в судовому порядку до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» щодо не згоди з рішенням про виплату страхового відшкодування у розмірі 1266,93 грн не надано.

В зв`язку з чим, суд приймає до уваги виготовлений ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звіт №474_19_PZU від 20.12.2019 р., яким визначено вартість матеріального збитку в розмірі 1266,93 грн, з чим позивач фактично погодився (доказів протилежного суду не надано).

Більше того, згідно ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Належним доказом у спірних правовідносинах є висновок експерта, але клопотань про призначення експертизи не було, як і не надано доказів понесення позивачем фактичних витрат на ремонт автомобіля (квитанцій, рахунків, тощо).

Крім цього, в постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивач просив стягнути саме з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та відновлювальним ремонтом з урахуванням курсової різниці в розмірі 3426,77 грн.

Однак, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» правомірно відшкодувало витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Щодо стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» поштових витрат в розмірі 36,50 грн, то вказані витрати не доведені позивачем належними доказами, не обґрунтовано необхідності понесення вказаних витрат позивачем та стягнення їх з відповідача 2.

В зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 вартості робіт по відновленню автомобіля в розмірі 3426,77 грн та поштових витрат в розмірі 36,50 грн задоволенню не підлягають.

Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача 1 витрати на лікування в розмірі 2362,39 грн.

Згідно ст. 23, 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є6 шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Відтак, витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого, повинні відшкодовуватись страховиком, але доказів звернення позивача до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з метою отримання страхового відшкодування не надано, а тому в цій частині позовна заява також не підлягає задоволенню. Крім того, позивачем не доведено, що витрати на лікування перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настання ДТП, яка відбулась 22.11.2019 р.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтями 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.

Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Між тим, позивачем на виконання вказаних вимог законодавства не було надано суду належних доказів того, що його було заподіяну моральну шкоду, яку ОСОБА_4 оцінив у розмірі 873,00 грн., що унеможливлює задоволення позову у цій частині.

Згідно ст. 13 ПЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, вартості лікування, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 22, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст 12, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 265 , 268, 273, 352, 354-355, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, вартості лікування, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквизити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», адреса знаходження: м.Київ, вул.Дегтярівська, 62.

Повне рішення виготовлено 31.05.2021 р.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов