Єдиний унікальний номер 219/8057/20
Номер провадження 22-ц/804/107/21
Єдиний унікальний номер 219/8057/20 Головуючий у 1 інстанції Погрібна Н.М.
Номер провадження 22-ц/804/107/21 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Мальованого Ю.М., Космачевської Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №219/8057/20 за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління пенсійного Фонду України Донецької області про стягнення матеріальної шкоди внаслідок невиплати пенсії в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2020 року,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, згідно якого просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, яка виявилася в результаті неправомірних дій відповідача та неотриманні пенсії ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 40 000 гривень.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків у вигляді сплати судового збору в розмірі 840,80 гривень відповідно до Закону України «Про судовий збір» та надання письмових доказів на підтвердження прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наданням заявнику строку для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

11 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву, в якій зазначив, що в порядку п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою та т.ін.. Також зазначив, що неподання ним письмових доказів про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є, в розумінні ст. 175, 177 ЦПК України, підставою для залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління пенсійного Фонду України Донецької області про стягнення матеріальної шкоди внаслідок невиплати пенсії в порядку спадкування, повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в результаті якого, позовну заяву було залишено без руху. Зазначає, що оскільки позов подано про стягнення шкоди, завданої відповідачем неправомірними діями завдано шкоду позиву, судовий збір не справляється згідно п.13. ч. 2. ст. 3 ЗУ «Про судовий збір».

Відзив на апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі за наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву в порядку ч.3 ст. 185 ЦПК України (у зв`язку з не усуненням ним недоліків позовної заяви), суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк не виконав зазначені в ухвалі про залишення заяви без руху недоліки у вигляді сплати судового збору, або надання клопотання про зменшення розміру судового збору або звільнити від його сплати не подав, а також не надав письмові докази на підтвердження прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам процесуального закону, а апеляційна скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної ухвали суду за наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керуючись частиною третьою статті 185 ЦПК України, правильно виходив із того, що у визначений судом строк заявник вимоги ухвали суду про залишення без руху не виконав, недоліки позовної заяви не усунув, а саме: не надав відповідні письмові докази та не сплатив судовий збір.

Посилання скаржника на те, що суд безпідставно залишив позовну заяву без руху у зв`язку з несплатою судового збору, оскільки відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не зазначені докази стосовно допущення суб`єктом владних повноважень порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції перешкоджають скаржнику у доступі до правосуддя, змушенням сплатити судовий збір є безпідставними з наступних підстав.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19 липня 2018 року по цивільній справі №347/1824/17.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати, та не надано підтверджень про матеріальне становище.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального закону та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 7, 19, 369, 367, 374, 375, 382 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: