Справа № 953/2623/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" травня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Лях М.Ю.,
при секретарі Хомінської Т.В.,
за участю представника позивача адвоката Баранова Т.О.,
представника відповідачів адвоката Коршуна О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду клопотання представника відповідачів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД», третя особа: ОСОБА_6 , про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільної власності, витребування з чужого незаконного володіння, визнання правочину недійсним та стягнення коштів, -
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді вищезазначена цивільна справа № 953/2623/21.
В судовому засіданні представником відповідачів заявлено клопотання про залишення без розгляду позову на підставі ч.4 ст. 44 ЦПК України. Мотивами подання даної заяви є те, що представник позивача раніше звертався до судів господарської та загальної юрисдикцій з позовними заявами, які поверталися до відкриття провадження у справі.
Представник позивача, заперечував проти задоволення вказаного клопотання просив відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.
Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про залишення позову без розгляду не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Разом з тим, відповідно до частини 1статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.
У п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).
Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13ЦК).
Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК).
Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами.
Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом.
При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу.
Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.
Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.
Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо.
Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст. 35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ.
При цьому, суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).
Оглянувши та перевіривши доводи сторони відповідача з приводу зловживання процесуальними правами позивачем, судом не встановлено обставин, які б свідчили про подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмету спору або у спорі, що має очевидно штучний характер, при цьому доводи відповідача будуть враховані судом при ухвалені рішення при дослідженні доводів обґрунтованості позовних вимог, тому суд приходить до висновку, про необхідність відмови в задоволенні клопотання представника відповідачів про визнання зловживання процесуальними правами та залишення позову без розгляду.
Відповідно до ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у тому числі і у випадку зловживання процесуальними правами.
У випадку зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, враховуючи конкретні обставини справи, може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.
Вимоги відповідача про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу є похідними від основної частини заяви, які в даному разі / без встановлення обставин зловживання позивачем своїми процесуальними правами/ задоволенню також не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 143, 258, 259, 260 ЦПК України, суд, -
У задоволені заяви представника відповідачів про визнання зловживання процесуальними правами та залишення позову без розгляду по цивільній справі за за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МАДЕГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «АГС АГРО ТРЕЙД», третя особа: ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільної власності, витребування з чужого незаконного володіння, визнання правочину недійсним та стягнення коштів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -