Справа № 766/6999/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ,

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ.

Позивач 27.05.2021 року звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на наступне майно: житловий будинок, житловою площею 80,0 кв.м, загальною площею 223,0 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 467,00 квадратних метрів, кадастровий номер :01:001:0429; житловий будинок літ.А, загальною площею 92,8 кв.м, житловою площею 39 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,0488 га, кадастровий номер :01:001:2453 та господарські будівлі і споруди: баню літ.Б, кухню літ.В, сарай-санвузол літ.Г, сарай літ. Ж, огорожу №1-3, мостіння 1; трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 104,8 кв.м, житловою площею 55,7 кв.м; транспортний засіб Автобус D, марки IVEКO 35.С13, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору; транспортний засіб Автобус D марки DAF SB 3000 КS, 1955 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір білий; транспортний засіб Автобус D марки SCANIA K113CLC, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір білий; транспортний засіб Автобус D марки TEMSA BG-659T 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , колір білий; транспортний засіб легкового автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT B6 реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2014 року випуску; транспортний засіб легковий автомобіль TOUOTA HIGHLANDER 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Заява обґрунтована тим, що вищезазначене майно було придбано сторонами у період шлюбу, проте трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 104,8 кв.м, житловою площею 55,7 кв.м; транспортний засіб Автобус D, марки IVEКO 35.С13, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору; транспортний засіб Автобус D марки DAF SB 3000 КS, 1955 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір білий; транспортний засіб Автобус D марки SCANIA K113CLC, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір білий; транспортний засіб Автобус D марки TEMSA BG-659T 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , колір білий; транспортний засіб легкового автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT B6 реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2014 року випуску; транспортний засіб легковий автомобіль TOUOTA HIGHLANDER 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , були зареєстровані на ім`я батька відповідача ОСОБА_3 . Поділити майно у добровільному порядку сторонам не вдалося.

Заяву передано судді Майдан С.І. 28.05.2021 року.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 26 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З позову вбачається, що предметом спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ.

У відповідача на праві власності перебувають житловий будинок АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_4 та транспортні засоби: Автобус D, марки IVEКO 35.С13, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору; транспортний засіб Автобус D марки DAF SB 3000 КS, 1955 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , колір білий; транспортний засіб Автобус D марки SCANIA K113CLC, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , колір білий; транспортний засіб Автобус D марки TEMSA BG-659T 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , колір білий; транспортний засіб легкового автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT B6 реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2014 року випуску; транспортний засіб легковий автомобіль TOUOTA HIGHLANDER 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстровані на ім`я ОСОБА_3 , який є третьою особою за справою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову, не підтвердив реальні ризики відчуження спірного рухомого та нерухомого майна, не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову та не довів співмірність заявленого заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, заява ОСОБА_4 , подана від імені та в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: С.І.Майдан