Справа № 539/1073/16-ц
Провадження № 6/539/37/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Лубенський міськрайоний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Даценка В.М.,

з участю секретаря судових засідань Ковтун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача його правонаступником по цивільній справі №539/1073/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося в суд із заявою про заміну стягувача його правонаступником по цивільній справі №539/1073/16-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В заяві вказано, що заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2016 року у вищевказаній справі позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №630111106 від 18.03.2014 року, яка станом на 29.02.2016 року становить 32827 гривень 79 копійок, а також судові витрати в сумі 1378 гривень.

28.01.2019 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі і за договором №630111106 від 18.03.2014 року.

29.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило свої права вимоги в тому числі і за Договором кредиту №630111106 від 18.03.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, заявник прохає суд замінити стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал». Розгляд справи проводити без участі його представника.

Eчасники справи в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.05.2016 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №630111106 від 18.03.2014 року, яка станом на 29.02.2016 року становить 32827 гривень 79 копійок, а також судові витрати в сумі 1378 гривень (а.с.42-43).

На виконання вищевказаного рішення за заявою представника позивача видано два виконавчі листи про стягнення з боржника на користь стягувача вищевказані кошти за рішенням суду (а.с.48-50).

Як вбачається з тексту заяви про заміну сторони виконавчого провадження та доданих до неї документів, 28.01.2019 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» право вимоги за договорами кредиту (а.с.213-229).

Наступного дня, а саме 29.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило свої права вимоги за договорами кредиту (а.с.200-209).

Разом з тим, у наданих заявником Додатках до вищевказаних договорів про відступлення права вимоги (а.с.196-199, 210-212) вказано, що було відступлено право вимоги за Договором кредиту №630111106 від 18.03.2014 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 в сумі 75015,49 гривень. Доказів того, що у ОСОБА_1 на момент укладення договору про відступлення права вимоги існувала саме така заборгованість не надано, оскільки по рішенню суду від 18.05.2016 року борг становив 32827 гривень 79 копійок.

Така різниця в сумі заборгованості ОСОБА_1 за договором №630111106 від 18.03.2014 року може свідчити про наявність інших судових рішень про стягнення заборгованості за вказаним договором.

Тобто заявником не надано доказів того, що він отримав право вимоги саме на заборгованість, визначену рішенням суду у цій справі.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущенні.

Відповідно до ч.2.3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх видів процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 81 цього ж кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази у цій справі.

Сам же заявник в судове засідання не з`явився та жодних додаткових доказів не надав.

Отже, з огляду на відсутність у справі належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості поданої заяви, суд не знаходить підстав для її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.442 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місце знаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б) про заміну стягувача його правонаступником по цивільній справі №539/1073/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, місце знаходження: 03150, м.Київ, вул.Велика Васиьківська,100) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко