Справа № 214/3108/20
2/214/805/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 травня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Джемерчук О.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 167702 грн. 69 коп., моральну шкоду у розмірі 50000 грн., витрати на евакуацію у розмірі 800 грн., витрати пов`язані з проведенням судового автотоварознавчого дослідження у розмірі 5500 грн. та судовий збір у розмірі 2519 грн. 56 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2019 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, яка відбулась 19 червня 2019 року, о 17.40 год., по Об`їзній дорозі у м. Кривому Розі, за участю автомобіля «Daewoo Sens», н/з НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та належного позивачеві автомобіля «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , під керування її чоловіка ОСОБА_4 . Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП, відповідно до полісу страхування АО 845674, була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Так, ПрАТ «УТСК» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 98000 грн. При цьому, судовим експертом в присутності відповідача було проведено огляд автомобіля «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , та останній своїм підписом підтвердив наявність спричинених ушкоджень транспортному засобу. Згідно висновку судового автотоварознавчого дослідження №164/19 про визначення майнової шкоди від 14.11.2019 року, складеного за заявою позивача судовим експертом Рейнюком О.В., сума майнового збитку, спричиненого власникові автомобіля «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , складає 382570 грн. 58 коп. Разом з тим, у п.1.7 висновку експерт зазначив, що вартість майнового збитку ним прирівнюється до вартості ринкової у зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту не є меншою аніж ринкова вартість, тобто відновлювальний ремонт є економічно не вигідним. Згідно висновку судового автотоварознавчого дослідження №286/19 про визначення ринкової вартості від 05.12.2019 року, складеного судовим експертом-товарознавцем Рейнюком О.В., ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , в аварійному стані після ДТП становить 118876 грн. 89 коп. Таким чином, позивач вважає, що відповідач має відшкодувати завдану шкоду у розмірі 167702 грн. 69 коп. виходячи з розрахунку: 382570 грн. 58 коп. (сума шкоди, заподіяна внаслідок ДТП) 98000 грн. (страхове відшкодування, сплачене ПрАТ «УТСК») 118867 грн. 89 коп. (ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , в аварійному стані) + 2000 грн. франшиза. Крім того, позивачеві було завдано також моральної шкоди, оскільки вона як власник автомобіля пережила стрес внаслідок ДТП, дуже нервувала, певний час не могла спокійно спати. Так, внаслідок ДТП тотально було пошкоджено належний позивачеві автомобіль, через що вона не має можливості користуватись належним їй майном. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 50000 грн.

Також позивачем було понесено витрати на проведення експертного товарознавчого дослідження за №164/19 від 14.11.2019 року та за №286/19 від 05.12.2019 року, в загальному розмірі 5500 грн., витрати на евакуацію автомобіля «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , у розмірі 800 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір сплачений за подання до суду даної позовної заяви.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Крім того, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про незгоду із позовними вимогами, на підставі наступного. Так, підставою для прийняття судом постанови по справі №214/7052/19 від 30.08.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, слугували матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001107 та постанова слідчого про закриття вказаного кримінального провадження від 30.08.2019 року, відповідно до якої до командира ППП в м. Кривий Ріг направлено копії матеріалів кримінального провадження для складання протоколу за ст. 124 КУпАП. Проте, ані слідчим ані судом не було взято до уваги проведеної в рамках кримінального провадження судової автотехнічної експертизи (висновок експерта №32/10.1/192 від 22.08.2019 року), згідно якої в діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП, а застосування ОСОБА_4 маневру відвороту ліворуч є технічно необгрунтованим. При цьому в діях ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку із настанням ДТП не встановлено. З цих підстав він оскаржив постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно листа Криворізької місцевої прокуратури №3 від 05.10.2020 року постанову скасовано, кримінальне провадження триває. Ступінь своєї вини у скоєній ДТП відповідач оцінює не більш ніж у 5%, у зв`язку із чим розмір майнового відшкодування повинен становити 5% від суми майнової шкоди (263702 грн. 69 коп.), що становить 13185 грн. 13 коп. Вказана сума покривається за рахунок страхового відшкодування, раніше виплаченого на користь позивача страховою компанією. Підстав для стягнення більшої суми майнового відшкодування не вбачає. Враховуючи ступінь вини кожного з учасників ДТП, позовні вимоги в частині стягнення інших витрат, на думку відповідача задоволенню не підлягають. Крім того, зазначає про недоведеність доказами розміру завданої моральної шкоди, через що вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Представник третьої особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду не з`явився, заяв не надав.

Представник позивача 16 листопада 2020 року надав до суду відповідь на відзив.

Відповідач 20 листопада 2020 року надав до суду заперечення та 10 грудня 2020 року надано пояснення на заперечення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачеві належить транспортний засіб «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 (а.с.14).

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП за участю керованого ним автомобіля «Daewoo Sens», н/з НОМЕР_1 , та автомобіля «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , яка відбулась 19 червня 2019 року та на відповідача накладено адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 05 листопада 2019 року (а.с.18).

Згідно інформації з офіційного сайту МТСБУ, на момент ДТП, а саме 19 червня 2019 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daewoo Sens», н/з НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «УТСК» (а.с.19).

Позивачеві ПрАТ «УТСК» сплачено страхове відшкодування у розмірі 98000 грн., що підтверджується наданою Випискою по картковому рахунку (а.с.22-23).

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №164/19 по визначенню матеріальної шкоди від 14.11.2019 року, сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власникові автомобілю «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , складає 382570 грн. 58 коп. (а.с.25-47).

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №286/19 по визначенню ринкової вартості від 05.12.2019 року, ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , в аварійному стані після ДТП, яке мало місце 19 червня 2019 року становить 118867 грн. 89 коп. (а.с.49-61).

Відповідно до квитанції №887981 від 19.06.2019 року, за евакуацію транспортного засобу «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , сплачено 800 грн. (а.с.62).

ОСОБА_2 на ім`я керівника Криворізької місцевої прокуратури №3 подав скаргу, в якій просив скасувати постанову слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження №001107 від 20.06.2019 року та відновити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні (а.с.92).

Згідно листа керівника Криворізької місцевої прокуратури №3 від 05.10.2020 року, постанова про закриття кримінального провадження №001107 від 20.06.2019 року скасована 05 жовтня 2020 року (а.с.93).

Відповідно до Висновку експерта №19/104-17/1/4/343 від 16.10.2020 року, проведеного експертом Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України за заявою ОСОБА_2 , виходячи з наданого відеозапису, відстань ліворуч від автомобіля «Daewoo Sens», н/з НОМЕР_1 , була недостатньою для здійснення безпечного його випередження автомобілем «Mitsubishi Pajero», н/з НОМЕР_2 , без виїзду на смугу зустрічного руху. Виходячи з наданого відеозапису, першим змінив напрямок руху автомобіль «Mitsubishi Pajero». При заданих вихідних даних, в діях водія ОСОБА_4 по керуванню автомобілем «Mitsubishi Pajero» вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 11.4, 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП (а.с.93-103,104,105).

Наданий відповідачем Висновок експерта №32/10.1/192 від 22.08.2019 року (а.с.110-118), суд до уваги не бере, оскільки такий було досліджено та надано йому критичну оцінку в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення №214/7052/19.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Так, згідно наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено наявність завдання позивачеві матеріальної шкоди з вини відповідача. При цьому, згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №164/19 від 14.11.2019 року, сума матеріальної шкоди завданої позивачу складає 382570 грн. 58 коп. Також, суд враховує, що цивільно-правова відповідальність відповідача на день ДТП була застрахована у ПрАТ «УТСК», яким позивачу було сплачено страхове відшкодування у розмірі 98000 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно з п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Умовами п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, в ідеальному значенні франшиза це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку.

Враховуючи викладене, суд погоджується із розрахунком позивача щодо розміру майнового збитку, який належить стягнути з відповідача у рахунок відшкодування завданої ДТП шкоди. Разом з тим, суд не бере до уваги посилання відповідача на Висновок експерта №19/104-17/1/4/343 від 16.10.2020 року, оскільки предметом даної цивільної справи є відшкодування шкоди завданої позивачеві внаслідок ДТП, а не встановлення вини того чи іншого учасника ДТП. Окрім того, суд звертає увагу, що вина відповідача у ДТП, яка мала місце 19 червня 2019 року встановлена судовим рішенням, а саме постановою від 30.09.2019 року, яка набрала законної сили та згідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 167702 грн. 69 коп. підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача. Разом з тим, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати на евакуацію пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу у розмірі 800 грн. (а.с.62), а також витрати пов`язані із проведенням судового автотоварознавчого дослідження, у межах заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 5500 грн. (а.с.24).

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункти 2,3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Що в свою чергу також кореспондується із роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Суд погоджується із доводами позивача, що внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу, вона зазнала страждання та стрес, які викликані пошкодженням майна та необхідністю вирішення питань щодо його відновлення.

Отже, враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреби позивача і не призводить до її збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію.

Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 1964 грн. 04 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованаза адресою: АДРЕСА_2 ) 167702 грн. 69 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, 800 грн. у рахунок відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, 5500 грн. у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням судового автотоварознавчого дослідження та 1964 грн. 04 коп. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через цей суд протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Попов.

Повне рішення виготовлено 31 травня 2021 року.