ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/600/21 Справа № 204/586/20 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, треті особи: Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавчий комітет Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про скасування усиновлення та поновлення первинного актового запису про народження, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року позивачі звернулись, з урахуванням уточнених позовних вимог, до відповідача з позовною заявою, в якій просили скасувати усиновлення ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2о-65/2010 від 30 вересня 2010 року; поновити первинний актовий запис про народження ОСОБА_5 №756 від 05 липня 2007 року, зобов`язати Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни: в графі прізвище зазначити - ОСОБА_6 , в графі по батькові зазначити - ОСОБА_7 , в графі батько внести відомості, записані за клопотанням Міського пологового будинку №2 м. Дніпропетровська; в графі мати поновити запис про матір та зазначити « ОСОБА_8 » та видати свідоцтво про народження.

Позов мотивований тим, що 31 травня 2008 року вони уклали шлюб, а з жовтня 2008 року займались волонтерською діяльністю, а саме відвідували дитячі будинки, спілкувались з дітьми, позбавленими батьківського спілкування, займались збором та передачею іграшок, одягу, продуктів харчування та інших речей, необхідних для дітей. Під час відвідування Будинку дитини №2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , позивачі познайомились з дитиною - ОСОБА_5 , та під час спілкування між ними виникли близькі стосунки. Позивачі продовжували відвідувати вказаний будинок дитини та спілкуватись з дитиною, після чого вирішили забрати дитину та виховати як власну. 13 листопада 2009 року рішенням №491 виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради позивача ОСОБА_2 було призначено опікуном над малолітньою дитиною - ОСОБА_5 . Позивачі вказують, що 26 листопада 2009 року дитину було знято з обліку Будинку дитини №2 та вони стали проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2010 року вирішено усиновити громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області внести в актовий запис №756 від 05 липня 2007 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні зміни: в графі «прізвище» замість « ОСОБА_6 » записати « ОСОБА_9 », в графі «по батькові» замість « ОСОБА_7 » записати « ОСОБА_10 »; записати ОСОБА_1 батьком та ОСОБА_2 матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інші відомості залишено без змін; в зв`язку з внесенням змін до актового запису, анулювати свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 , видане 05 липня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відобразивши відповідні зміни.

Позивачі зазначають, що вживали всіх заходів піклування та створення комфортних умов, налагоджували контакт із дитиною та прикладали усіх зусиль для того, щоб дитина була забезпечена найкращими умовами для життя та гармонійного розвитку. Зауважують, що піклувались про гармонійний розвиток та відпочинок дитини, тобто створили для дитини всі необхідні умови для гармонійного фізичного, морального та духовного розвитку. У віці 5 років ОСОБА_11 вчинив першу крадіжку, згодом в 2014 році ОСОБА_11 став учнем 1-Б класу середньої загальноосвітньої школи №41 Дніпропетровської міської ради та протягом навчання у школі у дитини періодично виникали прояви девіантної поведінки, дитина викрадала іграшки інших дітей, ображала інших учнів, через що позивача ОСОБА_2 постійно викликали до школи. Навчаючись у 4-му класі, у віці 10 років, ОСОБА_12 вчинив крадіжку грошових коштів та цукерок у свого однокласника, потім через 3 місяці після вказаної події, дитиною знову була вчинена крадіжка, але вже вдома. Позивачі вказують, що неодноразово пояснювали дитині, що брати чуже майно та грошові кошти не можна, та не зважаючи на вищезазначені події, продовжували забезпечувати дитину всім необхідним і виховувати в атмосфері поваги, гідності та любові. 09 квітня 2019 року ОСОБА_12 приніс до середньої загальноосвітньої школи №31 Дніпропетровської міської ради травматичний пістолет та під час бесіди було з`ясовано, що він знову вчинив крадіжку, після чого позивачі перевели дитину до Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс №120» Дніпропетровської міської ради. 27 травня 2019 року ОСОБА_12 зібрав особисті речі та переїхав проживати до бабусі та дідуся і під час літніх канікул 26 серпня 2019 року вчинив крадіжку ключів від автомобіля в сім`ї свого товариша, але через те, що авто завести не вдалось, крадькома повернув ключі на місце. Після вказаної події ОСОБА_12 01 вересня 2019 року повернувся проживати до позивачів та продовжив навчання у КЗО «Навчально-виховний комплекс №120» Дніпропетровської міської ради. Позивачі зрозуміли, що виховувати дитину, яка з малолітнього віку вчиняє злочини і нехтує їх проханнями та застереженнями вони не зможуть, а тому подали до комісії з питань прав дитини при виконкомі Чечелівської районної у місті Дніпрі ради заяву з проханням тимчасово влаштувати ОСОБА_13 до відповідного закладу, на що отримали відмову у зв`язку з відсутністю підстав.

07 вересня 2019 року ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, та відповідальність за його дії понесли позивачі, оскільки ОСОБА_12 на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність. 03 грудня 2019 року співробітниками управління-служби у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Олега було поселено до Комунального закладу соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей Дніпропетровської міської ради, де він і знаходиться на момент подачі позовної заяви.

Позивачі вказують, що створили всі умови для гармонійного фізичного, морального та духовного розвитку дитини, виховували її як власну, однак її вчинки призвели до того, що позивач ОСОБА_2 захворіла на невротичні розлади, систематичний головний біль, тахікардію, емоційне та фізичне перенавантаження, депресію. Лікарем психіатром було діагностовано посттравматичний стресовий розлад. Позивач ОСОБА_2 переживає безсоння, почуття розгубленості, втрату інтересу до життя та істерики станом і на даний час. Позивачі наголошують, що максимально вживали всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займались питаннями її виховання та розвитку, однак, всупереч всім можливим заходам, між ними та усиновленою дитиною склалися стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання і виконання ними як усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, а тому вони вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи висновок органу опіки і піклування щодо недоцільності скасування усиновлення, пояснень дитини, яка бажає повернутися до позивачів та шкодує про свої вчинки, суд прийшов до висновку, що позивачами не доведено наявність підстав, які могли б бути причинами для скасування усиновлення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачі з 31 травня 2008 року перебувають у шлюбі (т.1 а.с.25).

Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради №491 від 13 листопада 2009 року вирішено встановити опіку та призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання опікуна ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.26-27).

Позивач ОСОБА_2 пройшла курс підготовки потенційних опікунів, піклувальників з 22 по 25 вересня 2009 року, а також курс підготовки кандидатів у прийомні батьки та батьки-вихователі щодо виховання ВІЛ-інфікованих дітей з 27 по 29 жовтня 2009 року, що підтверджується довідками №156/2009 та №02/09 (т.1 а.с.28, 29).

30 вересня 2010 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №2о-65/2010 повністю задоволено заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , заінтересована особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, про усиновлення дитини та вирішено усиновити громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області внести в актовий запис №756 від 05 липня 2007 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні відомості: в графі «прізвище» замість « ОСОБА_6 » записати « ОСОБА_9 », в графі «по батькові» замість « ОСОБА_7 » записати « ОСОБА_10 »; записати ОСОБА_1 батьком та ОСОБА_2 матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інші відомості залишити без змін; в зв`язку з внесенням змін до актового запису, анулювати свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 , видане 05 липня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відобразивши відповідні зміни (т.1 а.с.31-32).

03 грудня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції повторно видано свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому його батьками зазначено позивачів (т.1 а.с.33).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивачів народився син ОСОБА_14 , та ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька ОСОБА_15 (т.1 а.с.34,35).

Відповідно до довідки №20830 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані позивачі, ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т.1 а.с.71).

З характеристики, наданої Комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа №31» Дніпровської міської ради вбачається, що ОСОБА_4 навчався в СШ №31 з першого по п`ятий клас та під час навчання показав середній рівень знань, зацікавленості у навчанні не проявляв, в класі друзів не мав, спілкувався з учнями старших класів та палив з ними на пришкільній території. Бесіди з ОСОБА_13 результатів не дали. Навесні, 9 квітня, ОСОБА_12 приніс до школи травматичний пістолет, давав його іншим учням, погрожував однокласнику. Під час бесіди з адміністрацією школи з`ясувалось, що ОСОБА_12 в портфелі має телефон, музичні колонки, електронні кальяни, газові балони до зброї, срібний чоловічий перстень, та вказані речі батьки йому не купували. Батьки з`ясували, що дома зникли гроші та після бесіди дома з батьками, ОСОБА_12 зізнався у крадіжці грошей. Після вказаної події батьки перевели ОСОБА_13 до іншої школи (СШ №120) (т.1 а.с.40).

З характеристики, наданої класним керівником 5-Б класу Комунального закладу освіти «Навчально-виховний комплекс №120» Дніпровської міської ради, вбачається, що ОСОБА_16 з 16 квітня 2019 року навчається у вказаному закладі та має навчальні досягнення середнього рівня, навчається не в повну міру своїх можливостей, здатен запам`ятовувати учбовий матеріал, але на уроках неуважний, багато відволікається, виявляє логічне, образне, творче мислення, домашнє завдання виконує не завжди. ОСОБА_12 веселий, товариський, піддається чужому впливу та прагне бути лідером, збирає навколо себе групи дітей і намагається ними керувати. У розмові з дорослими не завжди щирий, може говорити неправду. Батьки приділяють належну увагу вихованню ОСОБА_13 , постійно підтримують зв`язок з класним керівником та ретельно реагують на вчинки, скоєні ОСОБА_13 (т.1 а.с.41).

Відповідно до інформації КЗО «НВК №120» від 05 вересня 2019 року про дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній за півтора місяці навчання показав себе зовні вихованою дитиною, має середній рівень навчальних досягнень; ОСОБА_16 повністю забезпечений необхідним шкільним приладдям, особистими речами; програмовий матеріал засвоює на середньому рівні; хлопець не бере участі у класних заходах, але активно шукає друзів серед старшокласників і дітей, що потребують посиленої педагогічної уваги, прагне бути в центрі уваги і заради цього часто говорить неправду; гуртків не відвідує, у вільний час спілкується на вулиці з сумнівними друзями; батьки приділяють хлопцеві увагу, цікавляться його справами, завжди миттєво реагують на дзвінки класного керівника, проте, вже не мають на хлопця впливу (т.1 а.с.42).

У вересні 2019 року у відношенні позивача ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого вона не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 185 КК України, а саме 07 вересня 2019 року близько 18 год.43 хв. вчинив крадіжку на суму 307,50 грн, однак не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність (т.1 а.с.49).

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2019 року позивача ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та вирішено її звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю правопорушення і обмежитись усним зауваженням (т.2 а.с.32-33).

Згідно звіту про умови проживання та виховання усиновленої дитини - ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , умови проживання дитини добрі, ОСОБА_12 разом з братом та сестрою мають окрему кімнату, індивідуальне місце для сну, навчання, зберігання особистих речей тощо. Стосунки між дитиною та батьками дружелюбні, але починаючи з 2018 року почали виникати непорозуміння через конфлікти в школі з однокласниками, крадіжки вдома (т.1 а.с.53).

У довідці про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, наданій позивачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено, що згідно результатів психологічного діагностування виявлено, що ОСОБА_2 має наступний психоемоційний стан та індивідуально-психологічні особливості: занижена самооцінка, підвищений рівень тривожності та фрустрації, ознаки стресу та психічного виснаження, симптоми посттравматичного стресового розладу (поверхневий, неспокійний сон, почуття недовіри та почуття безвиході, відчуття відчуженості, емоційне збудження, постійна настороженість та розсіяна увага). Рівень батьківського потенціалу ОСОБА_2 щодо усиновленої дитини - знижено, емоційний зв`язок з дитиною негативно забарвлений та немає психологічної сумісності. Вищезазначене не сприятиме позитивному розвитку відносин між жінкою та дитиною і подальше сумісне перебування може нести за собою шкідливі наслідки у майбутньому як для жінки, так і для дитини. Рекомендовано: сумісне проживання між усиновлювачем ОСОБА_2 та усиновленої дитини ОСОБА_15 набула негативної динаміки і є необхідність розглянути питання про розусиновлення дитини (т.1 а.с.61-62).

У довідці про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару, наданій позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначено, що згідно результатів психологічного діагностування виявлено, що ОСОБА_1 має наступний психоемоційний стан та індивідуально-психологічні особливості: підвищений рівень тривожності та фрустрації, ознаки стресу та психічного виснаження, симптоми емоційного вигорання (фізичне та емоційне виснаження, відчуття тривоги, втрата апетиту, проблеми зі здоров`ям, роздратованість, проблеми зі сном, відраза до спілкування з оточуючими, апатія). Рівень батьківського потенціалу ОСОБА_1 щодо усиновленої дитини - знижено, емоційний зв`язок з дитиною негативно забарвлений та немає психологічної сумісності. Ресурси для виховання всиновленої дитини - мінімальні, є здатність задовольняти лише базові потреби дитини. Вищезазначене не сприятиме позитивному розвитку відносин між чоловіком та дитиною і подальше сумісне перебування може нести за собою шкідливі наслідки у майбутньому як для чоловіка, так і для дитини. Рекомендовано: сумісне проживання між усиновлювачем ОСОБА_1 та усиновленої дитини ОСОБА_15 набула негативної динаміки і є необхідність розглянути питання про розусиновлення дитини (т.1 а.с.63-64).

06 вересня 2019 року комісією з питань захисту прав дитини при виконкомі Чечелівської районної у місті ради вирішено: відмовити у тимчасовому влаштуванні дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідного закладу у зв`язку з відсутністю підстав; направити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 до центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Чечелівської районної у місті Дніпрі ради для надання соціальних послуг родині; роз`яснити, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства з питання зняття батьківських прав необхідно батькам звертатися до суду (т.1 а.с.68).

02 червня 2020 року Центром соціальної і психологічної реабілітації дітей міста Дніпро надано психолого-педагогічну характеристику щодо дитини ОСОБА_4 , відповідно до якої дитина має як позитивну, так і негативну характеристику, рекомендовано спрямувати активність у раціональне русло, контролювати сферу спілкування та дозвілля, надавати психологічну підтримку, створювати ситуацію успіху, розвивати вольові риси характеру, розвивати творчі здібності, допомогти у життєвому самовизначенні, влаштувати у сімейні форми виховання (т.2 а.с.21).

22 червня 2020 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради надано висновок щодо недоцільності скасування усиновлення дитини, відповідно до якого виходячи з інтересів дитини та враховуючи, що батьки злісно ухиляються від виховання та утримання дитини, вважає за недоцільне скасування усиновлення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.251-252).

Допитаний в судовому засіданні у присутності педагога ОСОБА_17 та психолога ОСОБА_18 малолітній ОСОБА_15 підтвердив, що дійсно викрадав гроші, втікав з дому та не заперечував обставини, викладені у позовній заяві стосовно автомобіля. Свою поведінку пояснив тим, що хотів здаватися крутим перед друзями. Також підтвердив, що дійсно просив скасувати усиновлення через те, що думав, що так буде краще. Потім він намагався просити пробачення у батьків, однак додзвонитися до них не міг, оскільки вони його номер або заблоковували, або просто не брали слухавку. На даний час він жалкує про свою поведінку та хоче повернутися до батьків, щоб і надалі з ними проживати.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що враховуючи висновок органу опіки і піклування щодо недоцільності скасування усиновлення, пояснень дитини, яка бажає повернутися до позивачів та шкодує про свої вчинки, суд прийшов до висновку, що позивачами не доведено наявність підстав, які могли б бути причинами для скасування усиновлення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Згідно зі ст.207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 СК України. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Частинами 3-5 ст.232 СК України визначено, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що діти та батьки не повинні розлучатись всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута), яка ратифікована Законом України №3017-VI від 15 лютого 2011 року регламентовано, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Позивачі, як на правову підставу для скасування усиновлення, посилаються на п. 3 ч.1 ст. 238 СК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

За змістом статті 14 Європейської конвенції про усиновлення, ратифікованої Законом України від 15 лютого 2011 року № 3017-IV, лише за рішенням компетентного органу усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції , вірно застосувавши наведені вище положення СК України, дійшли правильного висновку про відсутність підстав, передбачених частиною першою статті 238 СК України, для скасування усиновлення, а зміна поведінки дитини в негативну сторону, вчинення нею крадіжок, з приводу чого виникли конфліктні відносини між ними, що призвело до ускладнень стосунків між ними та роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків не є підставою для скасування усиновлення дитини.

Доказів, які б підтверджували, що між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, позивачами суду не надано, що є їх процесуальним обов`язком (частина перша статті 60 ЦПК України 2004 року).

Не містять таких доказів і матеріали апеляційної скарги.

При цьому судом правильно враховано висновок служби у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпрі ради щодо недоцільності скасування усиновлення дитини.

Крім того, ухвалою Дніпровський апеляційного суду від 10 листопада 2020 року витребувано від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради письмовий висновок про доцільність скасування усиновлення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_15 .

У висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради зазначено, що батьки злісно ухиляються від виконання та утримання дитини, скасування усиновлення дитини є недоцільним.

Посилання апеляційної скарги щодо неможливого спільного проживання і виконання встановлювачем своїх батьківських обов`язків, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів останнього матеріали справи не містять.

Доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко