РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2020 року до Рівненського міського суду звернулась ОСОБА_3 із позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову вказує, що 11 серпня 2000 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №786. Вказує, що від шлюбу з Відповідачем мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання неможливе. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Самостійно матеріально утримувати сина у неї не має можливості. Відповідач працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводилися, інших неповнолітніх дітей , непрацездатних батьків немає. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Також суду пояснив, що зі слів позивача, відповідач періодично виїжджає на заробітки за кордон.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказала, що відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків для дитини відповідного віку. Проте чи відповідач працює за кордоном їй не відомо.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції його батьками вказані сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку, відповідає чинним нормам Сімейного кодексу України та не порушує прав позивача як отримувача і прав відповідача як платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що відповідач є працездатною особою.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.09.2020 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 29 січня 2021 року.

Суддя С.П. Харечко