Справа№ 508/1019/20
Провадження№2/508/102/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.21 року смт. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді: Банташ Д.С.,

при секретарі: Мазарак Н.А.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 14 220,00 гривень.

Позов мотивувала тим, що 13 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_2 взяв у неї у позику грошові кошти в розмірі 500 доларів США, строком до 01 березня 2018 року, про що надав їй письмову розписку. В зазначеній термін ОСОБА_2 борг їй не повернув, всіляко ухиляється від його сплати. В день подачі позову до суду офіційний курс НБУ, долар США складав 28,44 гривень за один долар США. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 14220, 00 гривень та судовий збір в сумі 840 гривень 80 коп.

Позивач, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дачу, час і місце слухання справи.

Ухвалою суду від 22 січня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження по справі та судова повістка були направлені відповідачу за адресою місця реєстрації. На адресу суду неодноразово повертались як повідомлення про отримання відповідачем поштової кореспонденції так і поштові конверти з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Матеріалами справи підтверджено наявність в справі даних як отримання відповідачем поштових відправлень, так і про повернення до суду судової повістки на ім`я відповідача з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що за нормами Правил надання послуг поштового зв`язку здійснюється за відсутності осіб.

Як вбачається з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області (вих.№204/1- від 19.01.2021 р.) ОСОБА_2 , відповідач по справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач, третя особа або свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Порядок публікації оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до роз`яснення Державної судової адміністрації України від 24.01.2018 року за №10-2141/18 про розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.

У зв`язку з вищевикладеним виклики відповідача були розмішені на офіційному сайті Миколаївського районного суду Одеської області у розділі, у якому розміщуються оголошення про виклик учасників судових засідань до суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, зокрема: шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно із ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Зважаючи на те, що у судове засідання не з`явилися сторони, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем по справі.

Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, необхідно виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Позивачем, ОСОБА_1 , на підтвердження укладення між нею і відповідачем розписка від 13.02.2018 року. Як вбачається з тексту розписки від 13.02.2018 року ОСОБА_2 зобов`язується в строк до 01.03 2018 року повернути 500 доларів. На даній розписці мається підпис і дата - « 13.02.2018 ».

Дана розписка не містить умов отримання ОСОБА_2 зазначених коштів, не містить від кого саме зазначені кошти ОСОБА_2 отримав у борг, розписка також не містить і інших суттєвих умов притаманних договору позики.

Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулась передача певної суми коштів саме в позику ( ВС/КЦС, справа № 69/3340/16-ц від 22.08.2019).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15.

Таким чином, дослідивши надану позивачем розписку, суд з її змісту не вбачає отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 500 доларів саме у борг, а встановлено лише обов`язок ОСОБА_2 сплатити грошові кошти.

Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи та зазанчені норми закону, та оскільки не було доведено факту укладення між сторонами договору позики, та відповідно факту існування боргового зобов`язання, тому суд вважає, що позов про стягнення боргу за розпискою, а саме грошових коштів в сумі 14220,00 грн. (500 доларів), на підставу укладеної розписки є необґрунтованим, й за цих підстав в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 202, 207, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Судове рішення складено 02 червня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКППНОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя Д.С. Банташ