Справа № 357/3981/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю.,

при секретарі Севериненко Д. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала вищевказана справа.

05.04.2021 року представник відповідача - адвокат Тетеря С.І., засобами поштового зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування заяви вказувала, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2021 року у справі № 357/3981/20 позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Олійникова Слобода» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки залишено без розгляду за заявою представника позивача. У зв`язку з розглядом вказаної справи відповідач поніс витрати на професійну правничу (правову) допомогу на загальну суму 24 563,62 грн. Зазначено, що при зверненні ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі з тих підстав, що вона його не підписувала свідчить про введення суду в оману щодо цих обставин, а її дії є необґрунтованими. Посилаючись на ч. 5 ст. 142 ЦПК України просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

31.05.2021 року представником позивача адвокатом Червінчиком Є.Е., подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказане заперечення обґрунтоване тим, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. З посиланням на постанову Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 359/9512/17 вказував, що підставою для компенсації здійснених відповідачем витрат мають бути свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами. Сам факт подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, направили суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

22.04.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода», в якому просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :03:004:0066) № б/н від 19.08.2015 року.

Під час пред`явлення позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн.

29.05.2020 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

16.09.2020 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача призначено почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

28.01.2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта № КСЕ-19/111-20/49705 від 11.01.2021 року, відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_1 , у графах "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" у наданих на дослідження договорі оренди землі № б/н від 14.08.2015 року та акті приймання-передачі земельної ділянки від 06.11.2015 року ймовірно виконані ОСОБА_1 .

29.03.2021 року у клопотанні про розгляд справи за відсутності відповідача представником відповідача заявлено про відшкодування судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

29.03.2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки залишено без розгляду.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 05.04.2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 18/12-10 від 22.12.2018 року; додаткову угоду № 31/12/20-1 від 31.12.2020 року; додаткову угоду № 30/04/20-6 від 30.04.2020 року, якою доповнено договір додатком № 30/04/20-6 від 30.04.2020 року; акт № 30/04/20-6 приймання-передачі наданих послуг в рамках правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 18/12-10 від 22.12.2018 року, складеним 02.04.2021 року; рахунок на оплату № 158 від 30.04.2020 року; платіжне доручення № 1515 від 07.05.2020 року на суму 24 563,62 грн.; роздруківка з сайту видання "Юридична практика"; роздруківка з сайту видання "Юридична газета".

При вирішенні вимоги заяви про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 24 563,62 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а положеннями ст. 257 ЦПК України визначено право позивача на подачу заяви про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, тобто безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Як вбачається з роз`яснень п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права та інтереси порушено.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 року по справі № 543/408/17.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність і необґрунтованість, оскільки залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. На цій стадії судового процесу суд не встановлює обґрунтованості чи необґрунтованості позовної заяви, не встановлює фактичні обставини, не досліджує надані докази та не надає доводам сторін відповідної оцінки, оскільки не розглядає спір по суті. Тобто, вирішення питання обґрунтованості чи безпідставності та доведеності заявлених позовних вимог входить до виключних повноважень суду, який має зробити висновки за результатами розгляду цивільної справи по суті. Судом не приймались рішення про визнання дій позивача такими, що містять ознаки зловживання процесуальними правами, тому відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими.

За таких обставин відсутні підстави для компенсації за рахунок позивача понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із чим в задоволенні заяви відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. 4, 44, 141, 142, 247, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяА. Ю. Цуранов