Справа № 159/4931/20 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/73/21 Категорія: 70 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Бовчалюк З. А., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 15 червня 1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2018 року було розірвано. Відповідач ОСОБА_2 є батьком їх дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є повнолітня та навчається у Східноєвропейському Національному університеті імені Лесі України на денній формі навчання. Вартість навчання на платній основі відповідно до укладеного контракту з навчальним закладом становить 19 000 грн на рік.

Позивач також вказувала, що самостійних доходів дочка не має і перебуває повністю на її утриманні. Відповідач має роботу та постійний заробіток, інших аліментних зобов`язань не має, неповнолітніх дітей на утриманні не має, в іншому шлюбі не перебуває, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягувати на її користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення дочкою навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 250 грн щомісячно, починаючи з 29 вересня 2020 року і до закінчення дочкою навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, не відповідає обставинам справи, оскільки судом не було враховано його майнового стану, а саме те, що він не має доходів та крім того, має незадовільний стан здоров`я. Вказував також на те, що повнолітня дочка має самостійний дохід займаючись торговельною діяльністю. Тому, на думку відповідача, суд безпідставно частково задовольнив позов ОСОБА_1 .

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 20 січня 2021 року - дата складення повного судового рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка сторін по справі у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а відповідач ОСОБА_2 спроможний її надавати.

Такий висновок суду є правильний.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі з 15 червня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 вересня 2018 року було розірвано (а.с.5-6).

Відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Як вбачається з довідки Східноєвропейського Національного університету імені Лесі Українки IV рівень акредитації №09/765 від 16 вересня 2020 року, ОСОБА_3 є студенткою І курсу, факультету економіки та управління денної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб освітнього ступеня «бакалавр». Термін навчання з 15 вересня 2019 року по 30 червня 2024 року (а.с.10). Дана обставина підтверджується також договором про навчання у закладі вищої освіти, укладеного між вказаним навчальним закладом та ОСОБА_3 (а.с.11).

ОСОБА_3 проживає в гуртожитку, про що свідчить також і договір найму жилого приміщення гуртожитку від 15 вересня 2020 року (а.с.12).

Згідно довідки про склад сім`ї № 993 від 25 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 проживає разом із дочкою ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 (а.с.13).

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб підприємців та громадянських формувань вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є фізичноюособою підприємцем (а.с.25).

Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, законодавець покладає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, або дітей, які продовжують навчання лише за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Також при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 у відповідності до ст. 81 ЦПК України, під час розгляду справи в суді першої інстанції, довела та надала належні і допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що повнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач як працездатна, здорова особа, спроможний надавати їй таку матеріальну допомогу, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та ухвалив законне і справедливе рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1 250 грн щомісячно до закінчення дочкою навчання, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що ухвалене судом рішення є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки судом не було враховано його майнового стану та стану здоров`я, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, так як на підтвердження цієї обставини відповідач не надав жодних доказів.

Додана до відзиву на позовну заяву історія по картковому рахунку відповідача за період з 01 жовтня 2020 року по 20 жовтня 2020 року, не є доказом підтвердження його майнового стану. Разом з тим, відповідач є фізичною особою-підприємцем і мав можливість для підтвердження свого майнового стану надати декларацію про доходи.

Додані до апеляційної скарги скріншоти із сайту « ОСОБА_5 » на підтвердження отримання позивачем доходів, а саме здійснення нею придбання товару на суму 14 803 грн 27 коп, є необґрунтованими, оскільки достовірно не підтверджують даної обставини. Крім того, відповідачем не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами здійснення повнолітньою дочкою торговельної діяльності через мережу Інтернет.

Слід також зауважити, що додана до апеляційної скарги відповідачем квитанція про сплату коштів за газопостачання підтверджує його задовільний майновий стан та не свідчить про зворотнє.

Таким чином, наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для зміни оскаржуваного нею рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: