Справа № 541/1243/21
Провадження № 4-с/541/7/2021
У Х В А Л А

01 червня 2021 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Ситник О. В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на дії/бездіяльність органу примусового виконання; -

в с т а н о в и в:

29 травня 2021 року заявник через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду зі скаргою на дії/ бездіяльність органу примусового виконання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 року справу передано судді Ситник О. В. 31.05.2021 року.

В силу ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки положення ЦПК України не визначають вимоги до змісту та порядку подачі скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, при вирішенні питання щодо призначення скарги до розгляду суд вважає, що слід виходити із загальних засад, визначених у ст. 185 ЦПК України, а сама скарга має відповідати вимогам ст. ст. 175 і 177 ЦПК України.

Дослідивши подану скаргу, вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 175 та ст. 177 ЦПК України з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Разом з тим, в супереч вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК скаржником в скарзі не вказано чи є він стороною виконавчого провадження, та якщо так, то якою саме і не вказано повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. Скаржником не надано суду відомостей про стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються та не зазначено таких осіб до складу учасників справи. Скаржник навіть не вказав повної адреси свого місця проживання та номер і серію свого паспорта.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 447 ЦПК України заявником не вказано, чиї рішення, дії або бездіяльність оскаржуються і які саме рішення, або дії, або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця оскаржуються.

Враховуючи, що приписами ст. 447 ЦПК України законодавець покладає саме на скаржника визначитися, хто та що саме порушує його права, рішення, дія, чи бездіяльність посадової особи виконавчої служби, саме скаржник повинен зазначити про це.

Також, скарга не містить прохальної частини взагалі, що унеможливлює встановити, що саме просить скаржник у суду при вирішенні поданої через електронний суд скарги.

Крім того, скарга не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини та переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із скаргою.

Крім того, відповідно до положень ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Однак доказів на підтвердження того факту, коли саме скаржник дізнався про порушення своїх прав до скарги не долучено, що унеможливлює у свою чергу визначитися щодо дотримання скаржником строків звернення до суду із скаргою у розумінні статті 449 ЦПК України. Крім того, клопотання про поновлення строку на звернення до суду із скаргою заявником не подано.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, в супереч вимогам ч ч. 1 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України до скарги, поданої до суду в електронній формі скаржником не додано до скарги доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів та не додано до скарги докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При цьому суддя зауважує, що залишення скарги без руху не є обмеженням права скаржника на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяви (скарги), а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем(скаржником) цих вимог та прийнятності заяви(скарги) на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Враховуючи викладене, скаржнику необхідно уточнити подану скаргу та надати суду докази усунення вказаних недоліків.

На підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Керуючись ст. 175, 185, 449,450 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на дії/бездіяльність органу примусового виконання залишити без руху.

Копію ухвали про залишення скарги без руху направити скаржнику.

Надати скаржнику строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення йому ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, скарга вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ситник