КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6507/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Київ

Справа № 757/12833/18-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Ільєвої Т.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Наталії Петрівни про скасування нотаріальної дії,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. та, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив скасувати нотаріальну дію, а саме: передачу йому заяви від громадянина ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі відмови сплатити борг за кредитним договором. Також просив скасувати свідоцтво №730 від 30 квітня 2015 року, посвідчене приватним нотаріусом Кучеренко Н.П., про передачу вказаної заяви.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні суду адміністративної юрисдикції знаходиться справа за його позовом до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації МЮ України м. Києва про визнання незаконним рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно із матеріалами реєстраційної справи, приватним нотаріусом Кучеренко Н.П. на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво, яким посвідчено право власності на квартиру, що належала ОСОБА_1 .

В свідоцтві стверджувалось, що ОСОБА_1 20 березня 2015 року отримано заяву від ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором із застереженням, що у разі непогашення боргу буде звернуто стягнення на предмет іпотеки. Позивач, вказує на те, що не отримував зазначену заяву, а тому нотаріальна дія та свідоцтво мають бути скасовані.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та відійшов від правової позиції Верховного Суду при вирішенні спорів у подібних випадках, прийнявши незаконне рішення.

Правова позиція Верховного Суду України у подібних випадках була надана у справі №21-1458а18 від 11.04.2017 року, та полягає у тому, що навіть при наявності свідоцтва нотаріуса про передачу вимоги від іпотекодержателя до іпотекодавця, заявнику необхідно подавати пакет документів, передбачених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пункт 61 цього Порядку передбачає, що заявник в такому випадку повинен серед інших документів подати: «копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця» та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку отримання іпотекодавцем цієї вимоги. Верховний Суд України розтлумачив, що такими документами можуть бути: повідомлення про вручення цінного листа із вимогою та правильно зазначеною адресою іпотекодавця та фіскальний чек про оплату поштових послуг за направлення цього повідомлення.

Однак, такі документи в матеріалах справи відсутні, оскільки відповідач, всупереч ч.5 ст.178 ЦПК України, не надав до відзиву доказів, що підтверджують отримання позивачем заяви-вимоги від відповідача. Відповідно до ст. 84 ЦПК України до суду були подані клопотання про витребування доказів отримання заяви-вимоги, але суд відмовив в задоволенні клопотання, чим порушив право на захист. Тобто у справі відсутні будь-які докази, отримання чи не отримання заяви-вимоги та не зрозуміло, які докази досліджував суд першої інстанції при розгляді справи по суті та з яких підстав та на яких доказах базується висновок суду першої інстанції.

Вказує, що в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції посилається на заперечення, які надав відповідач у своєму відзиві, ігноруючи те, що відповідачем не надано жодного доказу факту відправлення та отримання позивачем заяви-вимоги.

Зазначає, що посилання суду на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду є помилковими, оскільки всі ці постанови не мають ніякого відношення до даної справи, адже в них розглядається питання, щодо подачі позову до неналежного відповідача. У даному випадку, саме нотаріус (відповідач), не вчинивши нотаріальну дію, а саме, не передавши позивачу заяву-вимогу від заявника, порушив його цивільне право на звернення до суду за захистом, відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України. Саме нотаріусом (відповідачем) не було вчинено всіх заходів, які прописані в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тому саме до дій нотаріуса, а не до особи, за зверненням якої вчинялася нотаріальна дія, подано даний позов. Вказане зазначено в п. 6 витягу ВССУ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» , що в разі подання позову щодо оскарження нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при їх вчиненні відповідачем є сам приватний нотаріус. Тому відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що позивач вже звертався з даним предметом позову раніше, та рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10.10.2017 року по справі № 757/16510/16-ц за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. про припинення дії, яка порушує право, відмовлено у задоволенні позовних вимог. Отже, судом вже розглядались усі факти і документи, які позивач знову намагається оспорити в цій справі, - і нотаріальна дія щодо передачі заяви, і факт отримання цієї заяви, і факт видачі свідоцтва про передачу цієї заяви.

Вказує, що позивачем не зазначено, які саме права та законні інтереси були порушені при вчиненні нотаріальної дії - передача заяви кредитором позивачеві, а саме встановлення особи, яка звернулася до нотаріуса, отримання нотаріусом двох примірників заяви від цієї особи адресату, вчинення посвідчувального напису на заявах про передачу, запис до реєстру нотаріальних дій про вчинену нотаріальну дію. Зазначає, що нотаріальна дія - передача заяви, не створює, не змінює та не припиняє права осіб. Ця дія не є підставою для реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав, не є правовстановлювальним документом. А тому позивач не може стверджувати, що нотаріальна дія - передача заяви - порушила його права та інтереси.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просив: скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса КМНО Кучеренко Н.П., - передачу йому заяви від ОСОБА_2 від 18 березня 2015 року з вимогою погасити борг за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі відмови сплатити борг за кредитним договором; скасувати свідоцтво № 730 від 30 квітня 2015 року, посвідчене приватним нотаріусом КМНО Кучеренко Н.П., яким посвідчено факт передачі такої заяви позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він не отримував заяву ОСОБА_2 , тобто оспорює надіслання йому вимоги щодо сплати боргу відповідачем. Вказує, що відповідачем ніякі заяви не надсилалися, а на прохання особи, яка звернулася з метою передачі заяви, вчинювалася нотаріальна дія - «передача заяви».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було належним чином обґрунтовано, в чому саме виразилося порушення його цивільних прав з боку заявленого ним в якості відповідача приватного нотаріуса. Зокрема, зазначаючи про порушення встановленої законом процедури державної реєстрації нотаріальної дії, позивач вказував на те, що не отримував заяву від ОСОБА_2 , в той же час позов було подано не до ОСОБА_2 , а до приватного нотаріуса. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності порушення його цивільних прав з боку відповідача у справі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2015 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. звернувся громадянин ОСОБА_2 , який просив передати гр. ОСОБА_1 заяву про те, що згідно з договором відновлювальної кредитної лінії № 11-08-КЛ, з подальшими змінами та доповненнями, що укладений між ПАТ «БАНК «ТАВРИКА» та ТОВ «Полібудсервіс Плюс», останнє отримало кредит. Вказаний кредит забезпечений іпотечним договором, за яким ОСОБА_1 передав ПАТ «Банк «Таврика» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Право вимоги за указаними договорами було відступлено ОСОБА_2 , у зв`язку із чим останній просив ОСОБА_1 повернути суму заборгованості у розмірі 44 663 684,09 грн. протягом тридцяти днів після отримання цієї вимоги про повернення боргу.

ОСОБА_2 вказував, що у випадку неповернення заборгованості у вказаний строк, він буде вимушений звернути стягнення на предмет іпотеки ( а.с 4).

30 квітня 2015 року приватним нотаріусом Кучеренко Н.П. на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про те, що вищевказана заява ОСОБА_2 була надіслана ОСОБА_1 19 березня 2015 року через ТОВ «Нова Пошта», та отримана ОСОБА_1 20 березня 2015 року особисто. Відповіді на заяву через приватного нотаріуса до 30 квітня 2015 року не надходило. ( а.с. 5).

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів передбачено статтею 81 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину; 4) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя; 5) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); 6) видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; 7) провадять опис майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; 8) видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; 9) накладають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації; 10) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 11) засвідчують справжність підпису на документах; 12) засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу; 13) посвідчують факт, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; 14) посвідчують факт, що фізична особа є живою; 15) посвідчують факт перебування фізичної особи в певному місці; 16) посвідчують час пред`явлення документів; 17) передають заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; 18) приймають у депозит грошові суми та цінні папери; 19) вчиняють виконавчі написи; 20) вчиняють протести векселів; 21) вчиняють морські протести; 22) приймають на зберігання документи.

Відповідно до ст. 84 Закону України «Про нотаріат», нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ та організацій іншим громадянам, підприємствам, установам і організаціям, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів.

Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до глави 20 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус передає заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам на підставі усного звернення заінтересованих осіб. Нотаріус передає заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам, якщо вони не суперечать закону і не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви подаються нотаріусу належним чином оформлені і не менше ніж у двох примірниках, один з яких пересилається поштою зі зворотним повідомленням або особисто передається адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів.

На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви. У свідоцтві викладається зміст одержаної на заяву відповіді або зазначається, що відповідь у встановлений у заяві строк не надійшла. Передача заяви та видача свідоцтва про передачу заяви є самостійними нотаріальними діями і реєструються в реєстрі нотаріальних дій під окремими номерами.

З викладеного вбачається, що за усним зверненням особи до нотаріуса з метою передачі заяви, нотаріус передає таку заяву, і в подальшому на прохання особи, яка звернулася з метою передачі заяви, може видати свідоцтво про передачу такої заяви, в якій засвідчується факт передачі такої заяви та, зокрема зазначаються відомості про отримання чи неотримання відповіді на таку заяву.

Тобто, вчинення нотаріальної дії «передача заяви» складається з наступного: 1) усне звернення особи, яка має текст заяви та бажання передати таку заяву іншій особі; 2) встановлення особи, яка звернулася до нотаріуса з метою вчинення нотаріальної дії; 3) вчинення нотаріальної дії - передача заяви (реєстрація такої дії в реєстрі нотаріальних дій, пересилання заяви адресатові, отримання нотаріусом повідомлення з відмітками про вручення (відмову від отримання, невручення, відсутності адресата).

Також існує окрема нотаріальна дія - видача свідоцтва про передачу заяви, тобто за бажанням особи, яка вчиняла нотаріальну дію - передача заяви - їй може бути видане свідоцтво про здійснення такої дії (свідоцтво про передачу заяви). Нотаріальна дія «свідоцтво про передачу заяви» засвідчує факт вчинення нотаріальної дії «передача заяви».

У свідоцтві про передачу заяви вказується текст переданої заяви, адресат, та зміст відповіді на отриману заяву або те, що відповіді не надійшло (п. 4.2. Глави 20 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Свідоцтво про передачу заяви видається нотаріусом в будь-якому випадку, якщо попередньо була вчинення дія «передача заяви». Різниця постає тільки в інформації, що зазначається в свідоцтві щодо отримання відповіді нотаріусом від адресата на передану заяву чи ні. Нотаріусом не перевіряються факти, які викладені у заявах при їх передачах адресатам, не встановлюються факти правовідносин між особами, які вказані у цих заявах.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що нотаріальні дії «передача заяви» та «свідоцтво про передачу заяви» - є окремими нотаріальними діями, які виконані приватним нотаріусом Кучеренко Н.П. відповідно до вимог чинного законодавства. Заява-вимога кредитора була передана позивачеві як боржнику у відповідності з чинним законодавством України. Обидві дії вчинені від імені особи, яка відмінна від позивача, ці дії не оскаржувала, не є стороною у справі.

Разом з тим, позивачем не зазначено, які саме права та законні інтереси були порушені при вчиненні нотаріальної дії - передача заяви кредитора позивачу, а саме встановлення особи, яка звернулася до нотаріуса, отримання нотаріусом двох примірників заяви від цієї особи адресату, вчинення посвідчувального напису на заявах про передачу, запис до реєстру нотаріальних дій про вчинену нотаріальну дію, адже нотаріальна дія «передача заяви» не створює, не змінює та не припиняє права осіб. Ця дія не є підставою для реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав, не є правовстановлюючим документом.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши докази наявні в матеріалах справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявності порушення його цивільних прав з боку відповідача - приватного нотаріуса.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року у справі № 757/16510/16 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. про припинення дії, яка порушує право, відмовлено.

З вказаного рішення вбачається, що у квітні 2016 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. та просив ухвалити рішення, яким скасувати свідоцтво №730 від 30 квітня 2015 року, посвідчене відповідачем, в якому констатувався факт отримання ОСОБА_1 20.03.2015 року засобами поштового зв`язку заяви від громадянина ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором. При цьому, позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що указаний факт не відповідає дійсності, а тому зазначене свідоцтво підлягає скасуванню.

Судом було встановлено, що за зверненням ОСОБА_2 19.03.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Наталією Петрівною було надіслано заяву ОСОБА_2 позивачеві.

Заява містила повідомлення про те, що згідно з договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 11-08-КЛ, з подальшими змінами та доповненнями, що укладений між ПАТ «БАНК «ТАВРИКА» та ТОВ «Полібудсервіс Плюс», останнє отримало кредит. Вказаний кредит забезпечений іпотечним договором, за яким ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Право вимоги за указаними договорами було відступлено ОСОБА_2 , у зв`язку із чим останній просив позивача повернути суму заборгованості у розмірі 44 663 684,09 грн. протягом тридцяти днів після отримання цієї вимоги про повернення боргу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем його законних прав та інтересів.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції у вказаній постанові встановив, що позивачем не враховано, що оскаржуване свідоцтво саме по собі не є нотаріальною дією, а є документом, що відповідну дію (факт її вчинення) засвідчує. При цьому, позивач не заявляв будь-яких вимог щодо оскарження безпосередньої нотаріальної дії та порядку її вчинення нотаріусом, а саме: надіслання позивачеві заяви ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що жодної заяви ОСОБА_2 він не отримував, позивач зазначав, що видача оскаржуваного свідоцтва порушує його законні права та інтереси.

Як зазначено у постанові Київського апеляційного суду від 31 січня 2018 року, матеріали справи містять копію товарно-транспортної накладної №6 від 19.03.2015 року, видану ТОВ «Нова Пошта», з підписом позивача про отримання заяви ОСОБА_2 /а.с. 22/. Указаний документ містить усі необхідні реквізити, як-то: реквізити відправника та одержувача, а також містить посилання на серію та номер спеціального бланку нотаріального документу, на якому викладена заява. Таким чином, позивачем не доведено суду факт порушення відповідачем його законних прав та інтересів видачею оскаржуваного свідоцтва, а також обрано спосіб захисту цивільного права, що не відповідає характеру спірних правовідносин.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, під час розгляду справи № 757/16510/16 судом було встановлено факт передачі та вручення позивачу ОСОБА_1 заяви ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором, який підтверджується копією товарно-транспортної накладної №6 від 19.03.2015 року, виданої ТОВ «Нова Пошта», з підписом позивача про отримання цієї заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року провадження у справі, що переглядається, було закрито з підстав, встановлених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Однак постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що предметом у цій справі є дві матеріальні вимоги: 1) припинення нотаріальної дії, а саме: передача ОСОБА_1 заяви від громадянина ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі відмови сплатити борг за кредитним договором; 2) скасування свідоцтва №730 від 30 квітня 2015 року, посвідчене приватним нотаріусом Кучеренко Н.П. З наведеного убачається відмінність матеріально правових вимог у справах. Зокрема, у справі №757/16510/16 вимога про скасування свідоцтва № НОМЕР_1 від 30 квітня 2015 року заявлена як самостійна, а вимог за пунктом 1 наведеного вище абзацу не заявлялось. Проте у цій справі вимога за пунктом 2 наведеного вище абзацу заявляється як така, що випливає з вимоги за пунктом 1. З викладеного убачається відсутність підстав для закриття провадження у справі згідно із п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Разом з тим, з аналізу статей 13, 15, 16 ЦК України слідує, що право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 3 ст. 16 ЦК України). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У даному спорі правовою підставою для звернення до суду позивач вважав порушення його законного права стосовно факту передачі та вручення заяви ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором, обравши спосіб захисту прав та інтересів згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України (припинення дії, яка порушує право).

Зазначений спосіб захисту цивільних прав пов`язаний із вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив скасувати нотаріальні дії : передачу заяви від 18.03.2015 року та свідоцтво про передачу заяви від 30.04.2015 року.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про нотаріат» у разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства.

Проте, позивачем не обґрунтовано, в чому саме виразилося порушення його цивільних прав з боку приватного нотаріуса, який на прохання особи передав заяву з вимогою погасити борг за кредитним договором та видав свідоцтво про передачу цієї заяви, що відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд не витребував у нотаріуса будь-які докази отримання чи не отримання заяви-вимоги, колегія суддів відхиляє, адже факт передачі та отримання ОСОБА_1 заяви ОСОБА_2 з вимогою погасити борг за кредитним договором встановлено постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2018 року у справі № 757/16510/16, що згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказується при розгляді даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме до дій нотаріуса, а не до особи, за зверненням якої вчинялася нотаріальна дія, подано даний позов, є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено наявність порушення його цивільних прав з боку приватного нотаріуса, дії якого узгоджуються з Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 31 травня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.