КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 753/10795/20 Головуючий у 1-й інстанції суддя Лужецька О.Р.

26 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів та просила зняти арешт з належного їй нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови №722/21 від 21.12.2005, державного виконавця Державної виконавчої служби Дарницького району м. Києва та зареєстрований Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Посилається на неповне з`ясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом не було роз`яснено про можливість заміни відповідача та наслідків до яких може призвести така не заміна.

Зазначає, що виконавче провадження було закінчено, а арешт накладений на майно не знятий виконавчою службою в порушення Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2809/2021
Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) та Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора подали до суду клопотання та просили розглядати справу без їхніх представників.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників цивільного процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції враховував визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача.

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2004 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 37 571 грн. 83 коп. (а. с. 18).

Постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Дарницького району м. Києва від 21.12.2005 року №722/21 накладено на арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (а. с. 15-16).

Дана заборона зареєстрована Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 27.12.2005 в Єдиному електронному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №2748260.

Позивач зазначає, що рішення Дарницького районного суду від 17.11.2004 нею виконано повністю, однак накладений арешт на належне їй майно обмежує її право користування та розпорядження своїм майном, тому звернулася до суду із відповідним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5 в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

В пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5 вказано, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що якщо арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК (Судовий контроль за виконанням судових рішень).

Встановлено, що постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Дарницького району м. Києва від 21.12.2005 року №722/21 накладено на арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 - боржнику (а. с. 15-16).

У зв`язку із наведеним, боржник не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

ОСОБА_1 була відповідачем по цивільній справі №2-3295/04, яка розглядалася Дарницьким районним судом м. Києва і відповідно боржником у виконавчих провадженнях, то вона має право на оскарження дій державного виконавця щодо скасування арешту в порядку ст.ст. 447-448 ЦПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в даному порядку, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов невірних висновків, з неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм процесуального права.

Отже, вимоги апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27.01.2021.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова