Ухвала

25 січня 2021 року

м. Київ

справа № 372/1334/19

провадження № 61-424 ск 21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стельниковича Сергія Анатолійовича на рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Обухівської міської ради, треті особи: Обухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, Обухівське відділення Києво-Святошинської обласної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Київській області, житлово-експлуатаційна контора № 2, Обухівська районна рада Київської області, про визнання протиправною бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо відмови у звільненні, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15 червня

2020 року, залишеним без змін постановою Київською апеляційного суду

від 08 жовтня 2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Обухівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності органу місцевого самоврядування щодо відмови у звільненні, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовлено.

11 січня 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Стельниковича С. А. на рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У заяві, поданої до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст постанови Київського апеляційного суду він отримав 05 січня 2021 року, що підтверджено належними доказами.

Згідно відомостей Державного реєстру судових рішень постанова Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року зареєстрована

25 листопада 2020 року, а оприлюднена 26 листопада 2020 року.

За таких підстав строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката

Стельниковича С. А. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права

та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з тим, що порушено вимоги пункту другого частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: дані заявника вказані не в повній мірі (поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта)

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Стельниковича Сергія Анатолійовича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Стельниковичу Сергію Анатолійовичу процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стельниковича Сергія Анатолійовича на рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 24 лютого 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць