Справа № 446/2288/20
пр.№ 2-н/464/306/21
УХВАЛА

21.01.2021 суддя Сихівського районного суду м. Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання,

встановив:

ТзОВ «Львівгаз збут» звернулося до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.12.2020 матеріали справи передано на розгляд Сихівського районного суду м. Львова. Зокрема, в такій ухвалі зазначено, що ОСОБА_1 відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до території Сихівського району м.Львова.

Статтею 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні правила підсудності визначені у §3 глави 2 ЦПК України. При цьому, загальні правила підсудності охоплюють усі види територіальної підсудності, а не лише підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача, передбачену ст. 27 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Із аналізу зазначених правових норм випливає, що правила виключної підсудності, які застосовуються до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Як встановлено з заяви про видачу судового наказу, заявник просить суд стягнути заборгованість щодо оплати вартості житлово-комунальних послуг, наданих до квартири АДРЕСА_2 .

Тому, в цьому випадку застосовуються правила виключної підсудності, оскільки предметом заяви є стягнення заборгованості за утримання вищевказаного нерухомого майна і прибудинкової території, і відповідно до положень ст. 30 ЦПК України таку заяву необхідно розглядати за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Таким чином, оскільки заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_1 подано з порушенням правил підсудності, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Керуючись статтями 30, 163, 165, 259, 260 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Дулебко Н.І.