Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2021 Справа №607/1453/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л.,

за участю секретаря Комінярської О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, а саме на Ѕ частину майна - житлового будинку з підвалом і прибудовами загальною площею 90 кв.м., літню кухню з прибудовою, хлів з підвалом, гараж з підвалом, хлів, гараж, вбиральню, вимощення, металеву огорожу, свердловину, що розташовані в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після померлих ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_3 , після смерті яких відкрилася спадщина, до складу якої входять і права на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який має статус колгоспного двору. За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали заповіт, згідно якого все своє майно заповіли позивачу. 29 липня 2020 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. З цих підстав просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

Ухвалою судді від 01 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ухвали судді від 01 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків.

16 лютого 2021 року ухвалою судді після усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача - адвоката Зварича О.Б. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримують та просять його задовольнити.

Представник відповідача - Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника відповідача, проти позовних вимог не заперечив, просив суд не стягувати з відповідача судові витрати, оскільки останній не порушував прав чи законних інтересів позивача, а відповідачем по справі є лише з тих підстав, що визначене у позовній заяві спадкове майно знаходиться на території сільської ради.

Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 травня 2011 року, виданим Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 27 листопада 2012 року, виданим Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України

Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з нерухомого майна, а саме житлового будинку з підвалом і прибудовами загальною площею 90 кв.м., літної кухні з прибудовою, хліва з підвалом, гаража з підвалом, хліва, гаража, вбиральні, вимощення, металевої огорожі, свердловини, що розташовані в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали заповіти від 22 жовтня 2010 року, які було посвідчено секретарем Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Басарабчук О.І., згідно яких усе майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і все те, на що вони за законом матимуть право заповіли ОСОБА_1 .

У справах державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа за №238/2013 за заявою ОСОБА_1 . Спадкова cправа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.

29 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті ОСОБА_3 та видачі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса, де постановою державного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації житлового будинку.

Згідно довідки № 307 від 15 вересня 2020 року, виданої виконкомом Довжанської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним за адресою: АДРЕСА_1 в будинку були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , внук ОСОБА_4 ; земельна ділянка для обслуговування житлового будинку не приватизована.

Як вбачається з довідки № 03 від 11 січня 2021 року, виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 в будинку були зареєстровані та проживали: дочка ОСОБА_1 , внук ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки №726 від 06 листопада 2020 року, виданої Довжанською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору і станом 15 квітня 1991 року, членами якого були: голова двору - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №815 від 07 липня 2020 року, виданої начальником Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації Залецькою О.Й., по обліку в бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки № 821 від 07 липня 2020 року, виданої начальником Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації Залецькою О.Й., станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 вересня 1989 року та записано в реєстрову книгу №2 за реєстровим номером 206.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 вересня 1989 року жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, що складається з 3 членів, головою якого є ОСОБА_3 .

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), норми Цивільного кодексу України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ч, 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу),

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року, головою двору була ОСОБА_3 членами колгоспного двору бали ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а тому в силу ст.ст. 120,123 ЦК України 1963 року, кожному з них належало по ј частці на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п, 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право власності членів колгоспного двору на вказаний будинок підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 30 вересня 1989 року.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

До часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Враховуючи дату смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) порядок спадкування їх майна регулюється нормами ЦК України.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи викладені вимоги законів та досліджені у судовому засіданні письмові докази суд дійшов висновку, що 1/4 частка житлового будинку з підвалом і прибудовами загальною площею 90 кв.м., літньої кухні з прибудовою, хліва з підвалом, гаража з підвалом, хліва, гаража, вбиральні, вимощення, металевої огорожі, свердловини, що розташовані в АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як частка у майні колишнього колгоспного двору та ј вищевказаного житлового будинку з прибудовами належала ОСОБА_3 , як голові колишнього колгоспного двору, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд приходить до висновку, що право позивача слід захистити шляхом визнання за позивачем права власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392,1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , індекс НОМЕР_4 .

Відповідач: Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, с. Підгороднє вул.Зелена,11 Тернопільський район Тернопільська область, , індекс 47740.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, м.Тернопіль вул.Котляревського,27, , індекс 46003.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич