Провадження № 22-з/824/20/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

21 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву представника Приватного акціонерного товариства «Комплекс «Либідський» - адвоката Іванюка Віктора Ігоровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокра справа» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Комплекс «Либідський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікаліус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешн енд дизайн», Товариства з обмеженою відповідальністю «автоцентр «Мотор Сіті», фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року у відкритті провадження відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Мокра справа» залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У подальшому, представник ПрАТ «Комплекс «Либідський» звернувся із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з ТОВ «Мокра справа» на користь заявника 32 116, 00 грн. судових витрат, з яких: 32 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 116, 00 грн. витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій.

Вивчивши зміст заяви та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява представника ПрАТ «Комплекс «Либідський» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, представник заявника на підтвердження своїх вимог надав копію договору про надання юридичних послуг від 14 січня 2020 року, укладеного між АО «КПД Консалтинг», працівником якого є адвокат Іванюк В.І., та ПрАТ «Комплекс «Либідський», заявку на надання послуг № 7 до цього договору від 14 січня 2020 року, в якій сторони узгодили обсяг наданих юридичних послуг, строк їх надання та вартість послуг, розрахунок на оплату на 32 000, 00 грн., платіжні доручення про оплату юридичних послуг на загальну суму 32 000, 00 грн., акт про надані послуги від 18 грудня 2020 року із детальним описом наданих адвокатом Іванюком В.І. юридичних послуг, сертифікати на підтвердження кваліфікації адвоката ОСОБА_2 .

Разом з тим, враховуючи складність справи, об`єм і предмет перегляду судом апеляційної інстанції де оскаржується лише ухвала про відмову у відкритті провадження у справі, що по суті є процесуальним питанням, яке потребує правильного застосування судом норм процесуального права та не в значній мірі залежить від доводів сторін та наданих ними доказів, а також враховуючи незначний обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру цих витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з ТОВ «Мокра справа» на користь ПрАТ «Комплекс «Либідський» 15 000, 00 грн. витратна професійну правничу допомогу.

Вказане узгоджується із висновками, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Приватного акціонерного товариства «Комплекс «Либідський» - адвоката Іванюка Віктора Ігоровича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокра справа» (код ЄДРПОУ - 37120239) на користь Приватного акціонерного товариства «Комплекс «Либідський» код ЄДРПОУ - 32768518) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: