Номер провадження: 22-ц/813/5886/21
Номер справи місцевого суду: 2-227/2010
Головуючий у першій інстанції Бобровська І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у справі за заявою представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Бобровської І.В. 14 грудня 2020 року у м. Роздільна Одеської області, -

встановила:

У грудні 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про видачу дубліката виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання (а.с. 1-3).

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» було стягнуто прострочену заборгованість за кредитним договором №1859 від 23 вересня 2008 року в розмірі 110 495,46 грн. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат. Вказане рішення набрало законної сили 12 квітня 2010 року, а 10 серпня 2010 року Роздільнянським районним судом Одеської області було видано два виконавчих листа на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13 серпня 2010 року, за вих.14/1137 та вих.14/1150, на адресу державної виконавчої служби у Роздільнянському та Іванівському районах було направлено заяви про відкриття виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1

25 серпня 2010 року старшим державним виконавцем Мельниченко Я.Е. було відкрито виконавче провадження №21487552 відносно стягнення заборгованості з ОСОБА_1

25 серпня 2010 року старшим державним виконавцем Мельниченко Я.Е. було відкрито виконавче провадження №21487552 відносно стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

В подальшому, будь-які постанови та оригінали виконавчих документів по вищевказаним виконавчим провадженням на адресу АТ «Ощадбанк» не надходило.

З метою встановлення статусу виконавчого провадження, АТ «Ощадбанк» 27 жовтня 2015 року та, повторно, - 08 вересня 2020 року направило до Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) запити про хід виконавчих проваджень.

29 вересня 2020 року на адресу АТ «Ощадбанк» надійшов лист від Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якого було повідомлено про те, що згідно даних АСВП у провадженні відділу не перебувають виконавчі провадження стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . При цьому, відділ не надав будь яких доказів відправлення та отримання АТ «Ощадбанк» оригіналів виконавчих документів №2-227/2010 від 10 серпня 2010 року.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 грудня 2020 року у задоволенні заяви представника АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» було відмовлено (а.с. 28-32).

В апеляційній скарзі представник АТ «Державний ощадний банк України» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено (а.с. 34-37).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Державний ощадний банк України» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2010 року позов прокурора Роздільнянського району в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. З ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь Відкрито акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» суму залишку заборгованості за кредитним договором №1859 від 23 вересня 2008 року, станом на 22 грудня 2009 року, в сумі 110 495,46 грн. та судові витрати (а.с.7-8).

13 серпня 2010 року керуючий філії Одеське міське відділення №7860 ВАТ «Державного ощадного банку України» ОСОБА_3 звернувся до начальника Державної виконавчої служби у Роздільнянському та Іванівському районах із заявами про прийняття виконавчих листів Роздільнянського районного суду Одеської області та відкриття виконавчих провадження за вищевказаними виконавчими листами. (а.с.9)

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Мельниченко Я.Е. від 25 серпня 2010 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-227, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 10 серпня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк» заборгованості по кредиту на загальну суму 110 495,46 грн., було відкрито. Документи про примусове виконання подано 25 серпня 2010 року. Виконавче провадження №21486967. (а.с.11)

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції Мельниченко Я.Е. від 25 серпня 2010 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-227, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 10 серпня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк» заборгованості по кредиту на загальну суму 110 495,46 грн., було відкрито. Документи про примусове виконання подано 25 серпня 2010 року. Виконавче провадження №21487552. (а.с.12)

27 жовтня 2015 року начальник відділу по роботі з проблемними активами ОСОБА_4 звернулась до начальника відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції в Одеській області із заявою №27.10.2015 року №28/01-3/1859/22628 про необхідність надання копії постанов, які були винесені державним виконавцем у виконавчому провадженні, з примусового виконання виконавчого листа №2- 227/2010 від 10 серпня 2010 року, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми залишку заборгованості за кредитним договором №1859 від 23 вересня 2008 року, станом на 22 грудня 2009 року, в сумі 110 495,46 грн. (а.с.13)

08 вересня 2020 року начальник Філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» Древницький Д.А. звернувся вдруге до начальника Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з запитом №113-20.13/1859/4272 від 08 вересня 2020 року, відповідно до якого зазначив, що філія Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» досі не отримала відомостей про хід виконання виконавчих листів№2-227/2010 від 10 серпня 2010 року, виданих Роздільнянським районним судом Одеської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми залишку заборгованості за кредитним договором №1859 від 23 вересня 2008 року в сумі 110 495,46 грн. (а.с.14).

18 вересня 2020 року на адресу АТ «Державний ощадний банк України» надійшов лист в.о. начальника Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби №24469, відповідно до якого заявника було повідомлено про те, що згідно з даними АСВП, у провадженні відділу не перебувають виконавчі провадження у відношенні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк» (а.с.15).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, за правилами ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, з тексту заяви представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та доданих до неї письмових документів, не наведено обставин втрати оригіналів виконавчих листів, не зазначено та не надано до суду жодного належного та допустимого доказу у підтвердження дійсної втрати виконавчих листів.

Доводи заяви в тій частині, що підтвердженням факту втрати оригіналів виконавчих листів №2-227/2010 від 10 серпня 2010 року є лист в.о. начальника Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби від 18 вересня 2020 року №24469, лише свідчать про факт того, що виконавчі листи №2-227/2010 від 10 серпня 2010 року на примусовому виконанні у даному Відділі не перебувають, та не є належним доказом втрати оригіналів виконавчих листів.

Відомостей стосовно повторного звернення до відділу виконавчої служби з необхідністю надати інформацію стосовно виконавчих проваджень ВП №21486967 та ВП №21487552, які перебували на виконанні, що підтверджується постановами про відкриття виконавчих проваджень від 25 серпня 2010 року, представник заявника до матеріалів справи не долучив.

У матеріалах справи відсутні також докази того, що банком вживались інші заходи встановлення відомостей щодо виконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявник не надав суду жодного належного та достатнього доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документа, дублікат якого заявник просить видати та щодо якого просить поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. При цьому, стягувачем не зазначено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, суд першої інстанції, при вирішенні зазначеної справи, вірно взяв до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України» від 16 лютого 2017 року, в якому зазначено, що, ігноруючи усі надані стягувачу законом права, як стороні виконавчого провадження, стягувач не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дублікатів виконавчих листів.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника АТ «Державний ощадний банк України» про те, що судом першої інстанції не було враховано, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Згідно до п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення до ЦПК України в редакції 15 грудня 2017 року, право на видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу, належить суду, який видав оригінал виконавчого листа або судового наказу. Суб`єктами права на звернення із заявою до суду про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можуть бути: стягувач у разі якщо ним втрачено оригінал виконавчого документа, а також державний виконавець, якщо оригінал виконавчого документа втрачено ним після відкриття виконавчого провадження. Заява про видачу дубліката виконавчого листа подається до суду до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Колегія суддів зауважує, що факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби не є беззаперечним свідченням про те, що його було втрачено, а належних та допустимих доказів дійсної втрати оригіналу виконавчого листа апелянтом не надано.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, що діяв на момент винесення судового рішення від 16 березня 2010 року, було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Відповідно до п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

На момент отримання АТ «Державний ощадний банк України» виконавчих листів по даній справі, 13 серпня 2010 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив один рік, а із заявою про поновлення строку АТ «Державний ощадний банк України» звернулось лише 02 грудня 2020 року, тобто через десять років, при цьому у заяві не зазначені будь-які поважні причини тривалого пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

За таких обставин, заява про видачу дублікатів виконавчих листів, на переконання колегії суддів, подана поза межами строків пред`явлення виконавчих листів до виконання, встановлених чинним законодавством України, АТ «Державний ощадний банк України» не надано належних доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, тому підстав для задоволення заяви Банку про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих документів не вбачається.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 грудня 2020 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 27 травня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе