Постанова

Іменем України

19 травня 2021 року

м. Київ

справа № 341/1443/19

провадження № 61-2398св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Оксі Банк»,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Мелінишин Г. П., Пнівчук О. В., Томин О. О.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») та просили припинити правовідносини, які виникли між іпотекодержателем АТ «Райффайзен Банк Аваль», іпотекодавцем ОСОБА_1 , майновим поручителем ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору від 28 квітня 2007 року, зняти обмеження (заборону на нерухоме майно), накладене на нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якого вони є по 1/2 частини.

У січні 2020 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» Куриш В. І. подав до суду заяву, в якій просив замінити відповідача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Акціонерне товариство «Оксі Банк» (далі - АТ «Оксі Банк»).

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2020 року замінено відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на належного відповідача - АТ «Оксі Банк».

Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Припинено правовідносини, які виникли між іпотекодержателем АТ «Оксі Банк», іпотекодавцем - ОСОБА_1 , майновим поручителем ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору від 28 квітня 2007 року, та знято обмеження (заборону на нерухоме майно), накладене на нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частини кожен.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, 02 жовтня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі -ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») як особа, яка не брала участі у розгляді справи, оскаржило його в апеляційному порядку.

Апеляційну скаргу мотивувало тим, що 29 березня 2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладений договір відступлення права вимоги № 114/72/1, а 24 квітня 2019 року - договір про відступлення прав за договорами іпотеки. Згідно з умовами цих договорів банк відступив ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право вимоги, у тому числі і за кредитним договором від 24 квітня 2007 року № 014/0035/74/74034 та договором іпотеки від 28 квітня 2007 року № 1310. А отже, як новий кредитор та іпотекодержатель за вказаними договорами, товариство є правонаступником прав АТ «Оксі Банк». Однак при розгляді справи та ухваленні заочного рішення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не було залучено до участі у справі, у зв`язку із чим позбавлено можливості захисту своїх прав та інтересів.

10 жовтня 2020 року АТ «Оксі Банк» подало до суду заяву про перегляд заочного рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2020 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргоюТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

01 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» надіслало на електронну адресу апеляційного суду заяву про зупинення провадження в даній справі. Обґрунтовувало її тим, що в провадженні Галицького районного суду перебуває на розгляді заява АТ «Оксі Банк» про перегляд заочного рішення суду, що є одночасно предметом їхнього оскарження. Результат розгляду заяви може вирішити питання захисту прав та інтересів ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на цій стадії. Посилаючись на положення пункту 6 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) просив зупинити апеляційне провадження за їхньою апеляційною скаргою на заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2020 року до перегляду судом першої інстанції вказаного рішення за заявою АТ «Оксі Банк».

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про зупинення провадження у справі. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2020 року закрито.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що наведені в клопотанні обставини не є такими, з якими процесуальний закон пов`язує можливість зупинити провадження у справі.

Закриваючи апеляційне проведення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» як правонаступник АТ «Оксі Банк» порушило спеціальний порядок оскарження заочного рішення, а тому апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на заочне рішення у цій справі відкрито помилково.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У лютому 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції:

- безпідставно закрив апеляційне провадження, чим порушив право заявника на справедливий суд;

- не звернув увагу на те, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» оскаржило заочне рішення суду першої інстанції як особа, що не брала участі у справі, оскільки, на його думку, цим рішенням його права та інтереси порушені;

- не врахував висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені у постановах від 25 березня 2020 року у справі № 522/2455/17; від 20 лютого 2019 року у справі № 761/37389/17.

Касаційна скарга не містить доводів щодо оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в частині відмови в задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про зупинення провадження у справі, а тому Верховним Судом у цій частині не переглядається.

У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про закриття касаційного провадження з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України, а також з огляду на те, що судом касаційної інстанції необґрунтовано поновлено ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року.

У травні 2021 року до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», в яких зазначено, що розгляд цієї касаційної скарги є єдиною можливістю захисти його права та виправити порушення допущені апеляційним судом.

Станом на момент розгляду справи Верховним Судом відзивів на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не надходило.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 16 лютого 2021 року касаційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року. Касаційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2021 року (після усунення заявником недоліків касаційної скарги) відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» з підстав, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України; витребувано із суду першої інстанції матеріали цивільної справи № 341/1443/19; надано іншим учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

У квітні 2021 року матеріали справи № 341/1443/19 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року справу № 341/1443/19 призначено до судового розгляду колегією суддів у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх нормативно-правове обґрунтування

Щодо питання правонаступництва

Закриваючи апеляційне провадження у справі, апеляційний суд, зокрема, виходив із того, що до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на підставі договору відступлення права вимоги від 29 березня 2019 року № 114/72/1 перейшли всі права та обов`язки кредитора (іпотекодержателя) АТ «Оксі Банк» за кредитним договором від 24 квітня 2007 року № 014/0036/74/74034 та договором іпотеки від 28 квітня 2007 року № 1310, а отже, і процесуальні права та обов`язки відповідача у вказаній цивільній справі.

Верховний Суд не може погодитись із такими висновками з таких підстав.

Правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого.

Правонаступництво може бути універсальним або сингулярним.

При сингулярному правонаступництві (часткове або одиничне) відбувається перехід від первісного кредитора новому кредитору лише окремих прав та обов`язків.

У силу пунктів 1, 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та внаслідок правонаступництва.

За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що 29 березня 2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладений договір відступлення права вимоги №114/72/1, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості).

Також 24 квітня 2019 року АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» уклали договір про відступлення прав за договорами іпотеки. Згідно з пунктом 1 цього договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, і у зв`язку з укладенням сторонами договору відступлення, предметом якого є відступлення прав вимоги за кредитними договорами відповідно до підписаних реєстрів боржників, первісний іпотекодержатель відступає та передає, а новий іпотекодержатель приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку № 1 до цього договору - реєстр іпотечних договорів.

Як вбачається з витягу з додатку № 1 та витягу з додатку № 7 до договору про відступлення прав вимоги від 29 березня 2019 року новий кредитор та іпотекодержатель отримав право вимоги за кредитним договором від 24 квітня 2007 року № 014/0036/74/74034 та договором іпотеки від 28 квітня 2007 року № 1310.

Згідно з платіжними дорученнями від 29 березня 2019 року № Т284003337, від 22 квітня 2019 року № Т284003540 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» сплатило банку 150 000,00 грн та 2 922 543,81 грн відповідно.

Таким чином, до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшли усі матеріальні права та обов`язки кредитора (іпотекодержателя) АТ «Оксі Банк» за кредитним договором від 24 квітня 2007 року № 014/0036/74/74034 та договором іпотеки від 28 квітня 2007 року № 1310.

За змістом статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Тобто, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника.

Підставою процесуального правонаступництва може бути як загальне (універсальне) правонаступництво матеріальних прав і обов`язків, так і одиничне (сингулярне) правонаступництво.

Перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта матеріального правовідношення до іншого не тягне автоматичну зміну осіб в процесуальному відношенні.

Процесуальний правонаступник відповідача може бути залучений до участі у справі лише судом на підставі відповідної ухвали.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не було залучено судом першої до участі у справі як процесуальний правонаступник відповідача АТ «Оксі Банк», а тому висновки апеляційного суду про автоматичне процесуальне правонаступництво заявника є цілком помилковими.

Щодо спеціального порядку оскарження заочного рішення

Частиною першою статті 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Частинами другою та третьою статті 288 ЦПК України визначено, що позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Тлумачення статей 284, 287, 288 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ЦПК України передбачає дві форми перегляду заочного рішення: загальну (перегляд в апеляційному порядку) та спеціальну (перегляд судом, який виніс заочне рішення, за заявою відповідача). При цьому апеляційну скаргу можуть подати сторони (відповідач лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено Верховним Судом у цій постанові, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не було залучено судом першої інстанції до участі у справі як процесуальний правонаступник відповідача АТ «Оксі Банк», тому воно має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.

Закриваючи апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2020 року, суд апеляційної інстанції не врахував указаного та помилково дійшов висновку про недотримання заявником передбаченого статтею 284 ЦПК України порядку перегляду заочного рішення, оскільки останній не звертався до суду першої інстанції із заявою про перегляд цього заочного рішення.

Щодо правових підстав закриття апеляційного провадження

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що належний перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (§ 53 рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03).

Підстави для закриття апеляційного провадження визначені статтею 362 ЦПК України.

Зокрема у частині першій статті 362 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо: після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги; після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системне тлумачення статті 362 ЦПК України свідчить, що вона містить вичерпний перелік підстав для закриття провадження, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Закриваючи апеляційне провадження у цій справі, апеляційний суд протиправно не послався на жодну із підстав, визначених у частині першій статті 362 ЦПК України, а лише вказав на помилкове відкриття апеляційного провадження у справі з огляду на порушення, на його думку, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»порядку оскарження заочного рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції припустився порушення норм процесуального права та позбавив ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» як особи, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження заочного судового рішення, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року скасувати в частині закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2020 року, справу в цій частині передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Під час продовження розгляду справи апеляційний суд має врахувати викладене вище, дослідити обставини справи та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і відзивам сторін; вирішити справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права; ухвалити законне і справедливе судове рішення.

Щодо клопотання про закриття касаційного провадження

У клопотанні про закриття касаційного провадження представник ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_4 зазначає, що наявні підстави, передбачені пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України, а також вказує на те, що судом касаційної інстанції необґрунтовано поновлено ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року.

Перевіривши доводи указаного клопотання, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні указаного клопотання з огляду на таке.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Як вбачається з інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо справи № 341/1443/19, 30 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» зверталося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «Оксі Банк» про припинення правовідносин.

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2021 року касаційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

У лютому 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» повторно звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 рок з пропуском строку на касаційне оскарження.

До касаційної скарги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» додало клопотання, у якому воно просило поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що первинно касаційна скарга подавалась у межах строку на касаційне оскарження, станом на дату подання касаційної скарги вдруге касаційна скарга підписана директором ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» - Лукашем О. А.

Враховуючи те, що заявник вперше звернувся до Верховного Суду без пропуску процесуального строку для подачі касаційної скарги, керуючись дискреційними повноваженнями, передбаченими статтею 390 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про поновлення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» строку на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, а тому підстав для закриття касаційного провадження з цих мотивів немає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема про закриття апеляційного провадження.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2020 року закрито.

Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», як особа яка подала апеляційну скаргу на заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2020 року, наділена правом на оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, і підстав для закриття касаційного провадження за пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України немає.

Щодо судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, із розподілу судових витрат.

Оскільки розгляд справи не закінчено, то питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 400, 406, 410, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на заочне рішення Галицького районного суду від 26 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оксі Банк» про припинення правовідносин скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:І. Ю. Гулейков
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
В. В. Яремко