Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/7858/20
Провадження № 2/644/893/21
24.05.2021
РІШЕННЯ

іменем України

24 травня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря с/з Коломієць О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

учасники судового розгляду: представник відповідачки адвокат Корольова І.В.

у с т а н о в и в :

Позивачка подала в суд позов, в кінцевій редакції якого просила стягнути з ОСОБА_2 14576 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири; 6006 грн витрат на оплату товарознавчої експертизи, 750 грн витрат на оплату виготовлення нового технічного паспорта на квартиру, 1500 грн витрат на оплату дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, 20000 грн на відшкодування моральної шкоди та 840 грн 80 коп. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з 2009 року є співвласницею квартири АДРЕСА_1 . 17 жовтня 2017 відбулося залиття належної їй квартири через незакритий кран на радіаторі системи централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище. Висновком товарознавчого будівельно-технічного дослідження було встановлено, що розмір матеріальної шкоди в результаті залиття квартири становить 14576 грн. Витрати на оплату дослідження склали 6006 грн. Крім того, позивач посилалась на те, що в результаті залиття квартири були пошкоджені технічний паспорт та свідоцтво про право власності на квартиру, в результаті чого вона була змушена нести витрати на виготовлення їх дублікатів. Також, позивач посилалася на те, що в результаті залиття їй було завдано моральну шкоду, яка була обумовлена порушенням звичайного укладу життя.

Відповідач подала до суду відзив, в якому просила відмовити у позові, в обґрунтування чого посилалась на безпідставність вимог та відсутність належних доказів на підтвердження наявності тих обставин, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 03 квітня 2009 року.

17 жовтня 2017 року відбулося залиття вказаної вище квартири через незакритий кран на радіаторі системи централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище квартири АДРЕСА_4 . Дана обставина підтверджується копією акту від 19 жовтня 2017 року, який складений комісією у складі працівників КП «Жилкомсервіс» та КП «ХТМ».

Факт належності квартири АДРЕСА_3 відповідачкою ОСОБА_2 не заперечувався.

Висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 15699 від 20 серпня 2018 року встановлено, що розмір матеріальної шкоди в результаті залиття квартири, співвласницею якої є ОСОБА_1 , становить 14576 грн.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача та розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Надавши оцінку доказам, які позивач надала на підтвердження факту завдання матеріальної шкоди та її розміру, суд визнає їх належними, допустимими та достатніми для висновку про заподіяння позивачу з вини відповідача матеріальної шкоди.

При цьому, надаючи оцінку аргументам відповідачки, які нею викладені у відзиві на позов, суд звертає увагу на те, що останньою не спростовується сам факт залиття квартири, співвласницею якої є позивач, а фактично надається оцінка доказам, якими ОСОБА_1 підтверджує наявність обставин на які вона посилається в обґрунтування позову. Між тим, оцінка доказів є прерогативою суду, а їх подання обов`язком сторони у справі.

Таким чином, суд констатує, що відповідачкою не надано доказів, які б свідчили про відсутність її вини у залитті квартири АДРЕСА_1 , що завдало її власникам матеріальної шкоди.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14576 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири.

Крім того, підлягає частковому задоволенню й вимога позивачки про відшкодування моральної шкоди, оскільки є очевидним, що залиття квартири і погіршення в результаті цього стану житлового приміщення потягло за собою вимушені зміни у звичайному укладі життя позивачки, що обумовлено необхідністю вжиття заходів для усунення наслідків завданої шкоди, вчинення дій на захист порушених прав, відтак, виходячи з принципів співмірності, розумності та справедливості, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В частині позовних вимог про стягнення 750 грн витрат на оплату виготовлення нового технічного паспорта на квартиру та 1500 грн витрат на оплату дубліката свідоцтва про право власності на квартиру, оригінали яких, як зазначає позивачка, були пошкоджені в результаті залиття квартири, суд відмовляє, оскільки ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження факту пошкодження цих документів в результаті залиття квартири.

Крім того, як вбачається з копії квитанції № 3969934 від 06 серпня 2018 року, оплату за проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 15699 від 20 серпня 2018 рокуу сумі 6006 грн здійснював ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 , при цьому суду не надано документів, які б підтверджували той факт, що перший уповноважив останню на стягнення понесених ним витрат, відтак відсутні підстави й для задоволення даної вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які у даній справі складаються з витрат на оплату судового збору у сумі 840 грн 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 79, 81, 89, 141, 263-264 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14576 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири; 3000 грн на відшкодування моральної шкоди та 840 грн 80 коп. на відшкодування витрат з оплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Повний текст судового рішення буде складений на протязі п`яти днів з дня ухвалення вступної та резолютивної частини рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП невідомий.

Суддя С.В. Шевченко