Справа № 182/1477/20
Провадження № 2-п/0182/1/2021
У Х В А Л А

Іменем України

22.01.2021 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року по цивільній справі за позовом Кредитної Спілки „Грошовий Резерв до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом Кредитної Спілки „Грошовий Резерв до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року позовні вимоги КС «Грошовий Резерв» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 18/1/2013 від 24 грудня 2013 року за період з 31 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року три відсотки річних в сумі 4 366 грн. 80 коп., 14 507 грн. 48 коп. - проценти індексу інфляції, а всього - 18 874 грн. 28 коп. Та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп. 30 грудня 2020 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла заява про скасування вищевказаного заочного рішення. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на ч.1 ст.288 ЦПК України, якою передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. В матеріалах справи наявний супровідний лист Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року, відповідно до якого на адресу: вул.Рижикова, 12 в м.Нікополь направлено копію ухвали від 18 травня 2020 по справі № 182/1477/20. Також, в матеріалах справи наявний поштовий конверт на вищевказану адресу з відміткою про повернення адресанту з причин закінчення терміну зберігання. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду, а відтак, не знаючи про розгляд судом певної справи, неможливо реалізувати процесуальні права, зокрема, надати відзив на позовну заяву. Крім цього, посилається на те, що у заочному рішення по даній справі суд зазначив, що «конверт, який був направлений за адресою останнього відомого її місця проживання, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27). Крім того, відповідачка повідомлялася про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.22)». Водночас, за змістом ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше, ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. По-перше, з наведеної норми випливає, що процесуальним законом врегульована процедура виклику до суду (в судове засідання) через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Однак, процедура повідомлення про розгляд справи без виклику учасників через таке електронне оголошення законодавцем не передбачена. Натомість, частиною 5 статті 279 ЦПК України визначено право суду з власної ініціативи провести розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. По-друге, названа норма процесуального закону встановлює юридичний механізм повідомлення через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України виключно відносно учасників справи, щодо яких відсутні відомості про зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи. Однак, як вбачається з матеріалів справи (а.с.19), до суду 27 квітня 2020 року надійшла інформація відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . З урахуванням наявної у суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, вважає, що у суду були відсутні підстави вважати її такою, що була належним чином обізнана про розгляд справи № 182/1477/20, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, за відсутності доказів отримання відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Крім того, як вище зазначалось, ухвалюючи заочне рішення, суд зазначив, що «конверт, який був направлений за адресою останнього відомого її місця проживання, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27). При цьому, в позовній заяві адреса відповідача зазначена як: 53204, м.Нікополь, вул.Рижикова, 12. Проте, суд направив поштовий конверт на адресу, зазначену як: 53200, м.Нікополь, вул.Рижикова, 12, що підтверджується як самим конвертом, так і супровідним листом (а.с.23) від 18.05.2020 року. Отже, вірогідною причиною повернення поштового конверту за закінченням терміну зберігання може бути обставина зазначення судом іншого поштового індексу, ніж той, що вказаний у позовній заяві. Разом з тим, слід зважити на те, що повернення повістки про виклик до суду чи ухвали суду про призначення справи до розгляду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», не є доказом належного інформування про час і місце розгляду справи та не свідчить про відмову сторони від одержання повістки (поштового відправлення) чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду. Подібну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що вона фактично не була обізнана про розгляд справи, а відтак, з поважних причин не мала можливості надати свій відзив із запереченнями проти позову та доказами щодо предмету спору, вважає, що її заява підлягає задоволенню. Щодо доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, зазначає наступне. Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2013 року між Кредитною спілкою «Грошовий резерв» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18/1/2013, за умовами якого останній було надано кредит в сумі 8 800 грн. 00 коп. строком на 24 місяці по 24 жовтня 2015 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року у цивільній справі № 182/6276/15-ц з відповідачки на користь кредитної спілки було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 7 696 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 14 272 грн. 05 коп., пеню за несвоєчасність сплати кредиту у розмірі 22 704 грн. 00 коп., штраф за вирішення кредитного комітету передати справу до суду у розмірі 3 848 грн. 00 коп., а всього - 48 520 (сорок вісім тисяч п`ятсот двадцять) грн. 05 коп. На підставі вказаного судового рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 51077600, а 20 лютого 2020 року постановою Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було закінчено виконавче провадження, у зв`язку з повним виконанням рішення суду на загальну суму 48 681 грн. 78 коп. Зважаючи на наведені обставини, позивач, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 18 874 грн. 28 коп., з яких: 3 % відсотки річних від суми позики у розмірі 4 366 грн. 80 коп.; проценти індексу інфляції у розмірі 14 507 грн. 48 коп. У заочному рішенні суд послався на аркуш справи 6 та прийшов до наступного висновку: позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з відповідачки на користь позивача, в порядку ч.2 cт.625 ЦК України, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором 18/1/2013 від 24 жовтня 2013 року за період з 31 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року три відсотки річних в сумі 4 366 грн. 80 коп. та проценти індексу інфляції в сумі 14 507 грн. 48 коп., а всього - 18 874 грн. 28 коп. Передусім, звертає увагу на те, що, відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви є наявність у ній обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються. Аркуш справи 6 містить документ «Графік розрахунків», що є додатком № 1 до Кредитного договору № 18/1/2013 від 24 жовтня 2013 року, який являє собою графік платежів за кредитним договором за період з 24 листопада 2013 року по 24 жовтня 2015 року. Однак, зазначений документ не має будь-якого відношення до заявлених позивачем вимог, на підставі статті 625 ЦК України. Зважаючи на наведене, вважає, що неподання нею відзиву на позовну заяву відбулось з поважних причин, зумовлених необізнаністю про розгляд справи, а докази і обставини, на які вона наразі посилається, мають істотне значення для вирішення справи, у зв`язку з чим просить суд забезпечити доступ до правосуддя шляхом задоволення заяви про перегляд заочного рішення, скасувавши його та призначити справу до розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення, у їх сукупності, вважає, що вимоги заявника про скасування заочного рішення не обґрунтовані, обставини, викладені в заяві, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст.285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Як встановлено судом, 11 березня 2020 року в провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна КС „Грошовий Резерв до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором (а.с.1-2). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року по даній справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.20). Вищевказана ухвала суду була направлена за адресою місця реєстрації та проживання ОСОБА_1 , однак, конверт, який був направлений за адресою останнього відомого її місця проживання, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Тому, оскільки судом дотримано всіх вимог щодо надсилання судової повістки та повідомлення відповідачки про розгляд справи, суд, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, вирішив ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Скасування заочного рішення можливе за наявності таких обставин:

1) поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд;

2) наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

Тобто, лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку. Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини (наприклад, неотримання судової повістки про виклик до суду), що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання. Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Таким чином, суд вважає, що відповідач була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та мала можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити свої заперечення при розгляді справи, однак, відповідно до вимог чинного законодавства, не скористалася зазначеними правами. Більш того, подана заява про перегляд заочного рішення зводиться лише до переоцінки доказів, що були дослідженні в судовому засіданні. Крім того, заявником не наведено суду доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи та які не було враховано судом. Доводи відповідача щодо безпідставності позовних вимог ґрунтуються виключно на переоцінці доказів та припущеннях, відповідачем не повідомлено суду істотних обставин, які мають значення для вірного вирішення справи. Тобто, фактично заява про перегляд заочного рішення зводиться до того, що заявниця зі змістом рішення не згодна А тому її посилання в заяві на обставини як підставу для задоволення заяви про перегляд заочного рішення, судом не беруться до уваги. Встановлення факту правильного чи неправильного застосування судом першої інстанції матеріальних чи процесуальних норм при вирішенні справи належить до компетенції судів апеляційної інстанції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, її посилання в заяві фактично зводяться до незгоди з рішенням суду, до переоцінки доказів, які були досліджені судом, суд вважає, що заяву про перегляд заочного рішення від 14 липня 2020 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.280, 288, Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року по цивільній справі за позовом Кредитної Спілки „Грошовий Резерв до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал