Справа № 932/1726/21
Провадження № 2-з/932/36/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Дніпровського нотаріального округу, про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25 лютого 2021 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Дніпровського нотаріального округу, в якому прохає визнати недійсним договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачем повторно було подано до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої ОСОБА_1 просить накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказано, що ОСОБА_1 є власником вищевказаної квартири. 23 лютого 2021 року позивач дізнався, що 17.02.2021 р. нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. було вчинено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме зареєстроване право власності на цю квартиру за іншою особою ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу № 3-99 від 17.02.2021 р.

Позивач наголошує, що він не укладав оспорюваний правочин. Підтвердженням цього є невірно зазначені в договорі його дата народження, місце реєстрації, реєстраційний номер облікової катки платника податків, а також підроблений підпис. Крім того, відомості викладені в п. 5 договору не відповідають дійсності, зокрема, квартира була придбана під час шлюбу, тому дружина має відповідні права на це майно, і повинна була надавати згоду на відчуження цієї квартири, але нотаріус таку згоду від дружини не посвідчував.

З приводу підробки документів та незаконного відчуження квартири позивач звернувся до правоохоронних органів. Вважає, що існує ризик того, що ОСОБА_2 готується до продажу вказаної квартири, що призведе до ускладнення розгляду справи та позбавить його можливості володіти та користуватись квартирою, ускладнить виконання можливого рішення суду. На підтвердження своїх доводів надав докази того, що квартира виставлена на продаж, зокрема, оголошення про продаж квартири розміщено на відповідних сайтах з продажу нерухомості.

За таких обставин позивач прохає накласти арешт на спірну квартиру з метою забезпечення виконання можливого рішення суду на його користь.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову, просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечувала, просила відмовити в її задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подану заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст. ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ст. 150 ЦПК України.

Аналіз ч. 2 ст. 149 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є доведена наявність реальної загрози невиконання (утруднення виконання) чи унеможливлення виконання рішення суду. При цьому застосування таких заходів не повинно порушувати прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками цього судового процесу, а лише запроваджувати тимчасові обмеження, що дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам у виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Як встановлено судом, позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2007 року.

За змістом ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до положень ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що Бабушкінським районний судом м. Дніпропетровська розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа П`ята дніпровська державна нотаріальна контора Дніпровського нотаріального округу, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2021 р. відкрито провадження у справі.

Як пояснює позивач, спірна квартира вибула з його володіння незаконно, за підробленими документами, оскільки в договорі купівлі-продажу невірно вказані його анкетні дані, місце реєстрації (проживання), а підпис візуально не схожий на підпис ОСОБА_1 . Також нотаріус не витребував від його дружини дозвіл на відчуження спірної квартири, яка перебуває у спільній сумісній власності позивача і його дружини. Наведені обставини можуть свідчити про те, що нотаріус або свідомо допустив вказані порушення, або договір купівлі-продажу взагалі не був посвідчений у нотаріуса, є підробленим. В подальшому вказаний договір було подано для реєстрації права власності, і за відповідачем було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав право власності на спірну квартиру.

Отже, існує обґрунтоване припущення, що перехід права власності на спірну квартиру від позивача до відповідача міг відбутися з порушеннями, зокрема, могло мати місце недодержання в момент вчинення цього правочину ч. 1, 2, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання його недійсним.

Суд, застосовуючи заходи забезпечення позову в даній справі, вважає, що дійсно існує ризик того, що спірна квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, що значно ускладнить виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено, що існує ризик утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у майбутньому в разі задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки в такому разі постане як питання про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру, так і необхідність в подальшому витребування її з чужого незаконного володіння, що за умови її продажу іншій особі ускладнить ефективний захист порушених прав та інтересів позивача.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. В даному випадку заходи є співмірними.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, задля забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна здійснюватися судом з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, й інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Разом з тим, арешт майна полягає в його описі, вилученні, забороні відчуження, користування та розпорядження. Суд не знаходить підстав для застосування такого широкого заходу забезпечення позову як арешт спірного майна, що може призвести до негативних наслідків для осіб, які наразі проживають у цій квартирі. Тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви та накладення заборони відчуження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,3 кв.м.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 258, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна квартири, загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали не був вручений в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому її копії.

Суддя І.А. Кондрашов