Справа № 581/212/21
Провадження № 2/581/111/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2021 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В.,

з участю секретаря Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ,

про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

15 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба по лінії батька ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на території Липоводолинської селищної ради (колишньої Яснопільщинської сільської ради). За життя баба склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту на день її смерті не було, оскільки його дід та чоловік померлої ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його батько, відповідно син померлої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В установлений законом строк він прийняв спадщину після смерті баби, звернувшись до державного нотаріуса Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумській області Мельника В.О., заведена спадкова справа № 172/2020.

Зазначає, що за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок по АДРЕСА_1 він позбавлений можливості оформити свої спадкові права на нього та отримати свідоцтво про спадщину на вказане нерухоме майно.

За наявності вказаних обставин, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_3 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримав, відповідач проти задоволення позову не заперечував, третя особа визнала позов, усі просили розглянути справу без їхньої присутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6).

20 лютого 1999 року ОСОБА_3 отримала державний акт (серії IV-СМ № 017032) на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану на території с. Іванівка Яснопільщанської сільської ради, загальною площею 0,85 га, з яких: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства ( а.с. 16).

Із довідки Липоводолинської селищної ради (Яснопільщинський старостинський округ) Роменського району Сумської області від 26 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті був зареєстрований та проживав у с. Іванівка Липоводолинського району Сумської області разом із своєю дружиною ОСОБА_3 , сином ОСОБА_5 , невісткою ОСОБА_2 , онукою ОСОБА_6 та онуком ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_4 виконкомом Янопільщинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області не посвідчувався (а.с. 8).

29 травня 2007 року ОСОБА_5 заповів усе своє майно сину ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем Яснопільщинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Дубенко Н.В. 29 травня 2007 року за реєстровим № 58 (а.с. 49).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер у м. Суми (а.с. 9).

Із довідки Липоводолинської селищної ради (Яснопільщинський старостинський округ) Роменського (Липоводолинського) району Сумської області від 26 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 та сином ОСОБА_1 (а.с. 10).

10 лютого 2008 року ОСОБА_1 отримав після смерті батька ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що розташовані на території Яснопільщанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області: площею 2,348 га (кадастровий № :02:003:0068) та площею 0,810 га (кадастровий № :01:003:0100) ( а.с. 11).

3 лютого 2020 року ОСОБА_3 заповіла усе своє майно онуку ОСОБА_1 . Заповіт ОСОБА_7 старостою Яснопільщинського старостинського округу Липоводолинського району Сумської області Гордієнко Н.І. 3 лютого 2020 року за реєстровим № 12-25 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у с. Іванівка Липоводолинського району Сумської області (а.с. 13).

Із довідки Липоводолинської селищної ради (Яснопільщинський старостинський округ) Роменського району Сумської області від 26 березня 2021 року та погосподарської книги вбачається, що ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 разом зі своєю невісткою ОСОБА_2 та онуком ОСОБА_1 (а.с. 14, 23-24).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради (Яснопільщинський старостинський округ) Роменського району Сумської області від 26 березня 2021 року земельна ділянка, загальною площею 0,85 га, з яких: 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,6 га - для ведення особистого підсобного господарства, що належала померлій ОСОБА_3 , згідно з державним актом серії IV-СМ № 017032, знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 22).

7 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумській області Мельника В.О з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , заведено спадкову справу № 172/2020 (а.с. 32).

5 квітня 2021 року державний нотаріус Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумській області Мельник В.О. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок (а.с. 25).

Згідно з виготовленим 5 березня 2020 року технічним паспортом, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. «А-1» (1967 року побудови), загальною площею 72,1 кв. м, житловою площею 45,5 кв. м, прибудови літ. «а» (1967 року побудови), сараю літ. «Б» (1972 року побудови), сараю літ. «В» (1972 року побудови), сараю літ. «Г» (1972 року побудови), гаражу літ. «Д» (1986 року побудови), погребу літ. «Е» (1968 року побудови), літньої кухні літ. «Ж» (1992 року побудови), сараю літ. «З» (1992 року побудови), сараю літ. «И» (1992 року побудови), накриття літ. «Й» (1997 року побудови), накриття літ. «К» (2005 року побудови), хвіртки «№1», воріт «№2», огорожі «№3», огорожі «№4» (а.с.19-20).

Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, власник майна, згідно зі ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на не рухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Статтею 31 вказаного Закону передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Пунктом 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.

У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, за наявності відомостей з погосподарської книги, державного акту на право власності на земельну ділянку та довідки виконавчого комітету про адресу цієї земельної ділянки, суд вважає, що наявних у справі доказів достатньо для висновку про належність померлій ОСОБА_3 збудованих до 5 серпня 1992 року житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України спадщину складають всі права та обов`язки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_3 на підставі заповіту.

За наявності у матеріалах справи відомостей про, те що позивач є єдиним спадкоємцем, що належним чином прийняв спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_3 , суд вважає необхідним визнати право власності на житловий будинок за позивачем.

У той же час, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди на підставі положень ст. 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку), відповідно до вимог чинного законодавства не потребують окремої реєстрації, а тому не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на розташовані поряд господарсько-побутові будівлі й споруди.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ.«А-1», загальною площею 72,1 кв. м, житловою площею 45,5 кв. м, із приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Липоводолинська селищна рада Сумської області; вул. Роменська, буд. 10, селище Липова Долина, Роменський район, Сумська область; .

Третя особа: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_1 .

Суддя Д. В. Сізов