ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року

м. Харків

Справа № 642/5039/20

Провадження № 22-ц/818/1256/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року в складі судді Грінчук О.П., -

установив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу з 1 січня 2020 року у розмірі 2500 грн до досягнення дитиною трьох років.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 рокупровадження у справі закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України).

Суд виходив з того, що з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже ухвалено судове рішення, що набрало законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування скарги зазначає, що пред`явлений позов не є тотожним раніше пред`явленій позовній заяві, позов нею пред`явлено з інших підстав та обставин, також відрізняється розмір грошових зобов`язань, що вона просить стягнути, та, відповідно, період. У випадку зміни хоча б однієї підстави, зазначеної у п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, позови не можна вважати тотожними. Крім того, у відповідача змінився фінансовий стан з часу ухвалення рішення суду, яким їй було відмовлено у стягненні аліментів на утримання дружини, що також стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як убачається з матеріалів справи, 30.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 із позовом, предметом якого стала вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання матері до досягнення дитини трирічного віку у розмірі 2500 грн на місяць (а.с. 1-3).

Позов обґрунтований тим, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, отримує лише соціальні виплати на дитину до трьох років, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, тому знаходиться у скрутному матеріальному становищі, Відповідач має постійне місце роботи, квартиру, яку здає в оренду, а тому має матеріальну можливість надавати допомогу дружині, яка не може працювати у зв`язку з доглядом за дитиною.

Закриваючи провадження у дійсній цивільній справі суд виходив з того, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22.07.2020 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років відмовлено, рішення набрало чинності 22.08.2020, в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Судова колегія з зазначеним висновком суду погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто й остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями ст. 84 Сімейного кодексу України, за змістом якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Зазначені правовідносини є триваючими і їх реалізація залежить від стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеності стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 ЦПК України).

З рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22.07.2020 у цивільній справі № 642/3189/20 убачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку з таких підстав: посилання ОСОБА_1 на своє скрутне матеріальне становище, наявність кредитних зобов`язань, незадовільного стану здоров`я, а також перебування на її утриманні ще одного сина не є законною підставою для стягнення з батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому судом не була взята до уваги довідка директора ТОВ «Найтел Дизайн» від 06.07.2020 №06/07/2 про те, що протягом 2019 року та першого півріччя 2020 року діяльність на підприємстві відсутня, заробітна плата ОСОБА_2 не нараховувалась. Також суд послався на недоведеність наявності у ОСОБА_2 доходів.

Постановляючи ухвалу від 16.11.2020 суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 заявила вимогу до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за період, відмінний від періоду стягнення у цивільній справі № 642/3189/20. До того ж суд не перевірив, чи не змінилися обставини, які стали підставою для ухвалення рішення суду у справі № 642/3189/20, якими доказами ОСОБА_2 обґрунтовує дійсний цивільній позов. Оскільки виниклі між сторонами правовідносини триваючі, з плином часу обставини, що були підставою для відмови в позову, могли змінитися. Й особа не позбавлена права повторно звернутися до суду з такими ж вимогами, посилаючись на інші підстав їх пред`явлення.

Тому колегія суддів уважає, що дійсний позов ОСОБА_1 не тотожний позову у цивільній справі № 642/3189/20, оскільки вимоги заявлені щодо стягнення аліментів в іншому розмірі, за інший період. Тому Харківський апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що спір між тими самими сторонами з приводу того самого предмету з тих же підстав вже розглядався та ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року скасувати.

Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 січня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук