Справа № 348/1724/19
Провадження № 22-ц/4808/21/21
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису відомостей про батьківство, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Надвірнянського районного суду, ухвалене у складі судді Міськевич О.Я. 03 червня 2020 року в м. Надвірна,

в с т а н о в и в:

23 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про виключення з актового запису відомостей про батьківство.

Позов мотивував тим, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2019 року розірвано. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В актовому записі про народження ОСОБА_5 №55 від 10 березня 2015 року батьком дитини записано його, запис про батька зроблено на підставі частини 1 статті 122 СК України. Однак, під час останньої сварки з відповідачкою він дізнався про те, що не є біологічним батьком ОСОБА_5 . На даний час він має намір влаштувати своє особисте життя, а тому бажає виключити з актового запису про народження ОСОБА_5 відомості про своє батьківство.

Заочним рішенням Надвірнянського районного суду від 03 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 10 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області за №55, відомостей про нього як батька дитини, відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що підставою для виключення з актового запису про народження дитини відомостей про особу, як батька дитини, є доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Однак позивачем на виконання вимог статей 76, 81 ЦПК України не доведено жодними належними та допустимим доказами відсутність кровного споріднення між ним та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що згідно вимог статті 136 СК України є обов`язковим. Його твердження про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною ґрунтуються на припущеннях. Суд не вправі з власної ініціативи збирати докази, що стосуються предмета спору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зіслався на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначив, що підставою для відмови в задоволенні його позову стало невстановлення відсутності кровного споріднення між ним та дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, судом не було призначено судово-генетичної експертизи, про необхідність якої ним наголошувалося в судовому засіданні, у зв`язку з чим така експертиза не була проведена.

Посилаючись на наведене, апелянт просив призначити у справі судово-генетичну експертизу, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомила.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 29 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2019 року розірвано (а.с. 6).

За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю.

В актовому записі про народження ОСОБА_4 №55 від 10 березня 2015 року батьком дитини записаний ОСОБА_1 (а.с. 5).

Оскільки на час народження дочки ОСОБА_5 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, то реєстрація народження дитини здійснювалась на підставі частини 1 статті 122 СК України, згідно якої дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, та статті 133 СК України, згідно якої якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Отже, предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено відсутність кровного споріднення між ним та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його твердження про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною ґрунтуються на припущеннях, а суд не вправі з власної ініціативи збирати докази, що стосуються предмета спору.

Однак, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства ( ОСОБА_6 проти Російської Федерації №3451/05, §34, від 07 травня 2009 року).

Отже, зважаючи на предмет доказування у справах про оспорювання батьківства, належним доказом для підтвердження відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, та дитиною може бути висновок відповідного медичного дослідження, а інші докази оцінюються в сукупності із ним.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач не подавав письмового клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, однак, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, він вказав, що наголошував на необхідності проведення такої експертизи.

Пунктами 3 та 4 частини 5 статті 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Всупереч наведеним положенням закону, суд першої інстанції не роз`яснив позивачу його право заявити клопотання про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та наслідки непроведення такої експертизи, а відмовив в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року за клопотанням ОСОБА_1 у даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та на її вирішення було поставлено питання: «Чи є громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області?»

На виконання ухвали суду від 06 листопада 2020 року судовим експертом сектору молекулярно-генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України Михасютою О.Н. проведено судову молекулярно-генетичну експертизу.

Згідно висновку експерта №СЕ/109/12/2-512МГ/20 від 22 грудня 2020 року (а.с. 116-127) громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , не є біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області.

З урахуванням встановлених обставин справи, норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини (статей 122, 133, 136 СК України), та положень статті 376 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення. По суті встановленого позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Надвірнянського районного суду від 03 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису відомостей про батьківство задовольнити.

Виключити з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 10 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області за №55, відомості про ОСОБА_1 як батька дитини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 27 січня 2021 року