ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Чернівці

справа № 714/121/20

провадження 22-ц/822/144/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерного товариство «ОТП Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 07.11.2017р. між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 29500,00 грн., з яких 4500 грн. на придбання послуг із страхування. Відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним, оплачувати комісії шляхом здійснення щомісячних платежів в розмірі та на умовах визначених даним договором та Додатком №1 «Графік платежів» не пізніше 07 листопада 2020 року. Розмір процентної ставки визначено 10% річних. Підписуючи Договір відповідач підтвердила, що проінформована у повному обсязі з інформацією передбачену Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідач не виконував належним чином зобов`язання щодо погашення щомісячних платежів внаслідок чого станом на 12.12.2019р. прострочена заборгованість за кредитом становить 31542,85грн., яка складається з: 1738,37грн. тіло кредиту; 1435,27грн. заборгованість за відсотками; 11292,27грн. сума заборгованості за комісіями; 876,94грн. сума заборгованості за пропуск платежів.

Просили стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2020 року позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк», кредитну заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № від 07.11.2017р. в розмірі 18728,84грн., яка складається з: 17938,37грн. - непогашеної частини тіла кредиту; 790,47грн. відсотки за користування кредитом. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір в розмірі 1248,08 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «ОТП Банк» просить ухвалити нове рішення або змінити рішення, яким задовольнити вимоги АТ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № від 07.11.2017р. в розмірі 31 542,85грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3153грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі АТ «ОТП Банк» вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, має місце неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що при винесенні рішення суд першої інстанції посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та правової позиції Верховного суду, не взяв до уваги, що Договір про надання споживчого№ між позивачем і відповідачем було укладено 07.11.2017 року і на момент укладання Договору діяли норми Закону України «Про споживче кредитування», оскільки Законом України «Про захист прав споживачів»(№1734-VIII від 15.11.2016 року) внесено зміни до Закону України «Про захист прав споживачів» .

Відповідач був ознайомлений з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, а саме щодо реальної річної процентна ставка та загальної вартості кредиту для споживача.

03.12.2019 року з метою досудового врегулювання спору на адресу за місцем реєстрації відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань від 29.11.2019 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви, нарахування відсотків комісії та плати за пропуск платежів припинилось в листопаді 2019 року. Тобто останні нарахування відсотків, комісії та плати за пропуск платежів відбулися в період 08.11.2019р. - 09.12.2019 р.

Пеня нараховувалася, оскільки було порушено умови виконання грошового зобов`язання.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу Акціонерне товариства «ОТП Банк». Просить апеляційну скаргу Акціонерне товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів апелянта.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено наступне. 07.11.2017р. між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 29500,00 грн., які складаються з наступного: 25000 грн. кошти на споживчі цілі та 4500 грн. кошти на придбання послуг зі страхування, зі сплатою 10% річних за користування кредитом. Відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним, оплачувати комісії шляхом здійснення щомісячних платежів в розмірі та на умовах визначених даним договором та Додатком №1 «Графік платежів». Кінцевий термін погашення кредиту визначений не пізніше 07 листопада 2020 року.

Згідно п.1.6 Договору про споживчий кредит, за управління кредитом позичальник сплачує комісію розмір якої визначено у графіку погашення платежів.

Як вбачається з Додатку №1 до договору «Графік платежів», відповідач зобов`язалась погашати кредит шляхом внесення щомісячних фіксованих платежів на картрахунок № НОМЕР_1 упродовж 36 місяців, до яких, окрім погашення частини тіла кредиту та процентів за користування кредитом, входить також плата у розмірі 1177,05 грн. щомісячно по кредиту (щомісячна комісія згідно з тарифами).

Підписуючи Договору про споживчий кредит позичальник підтвердив, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угод, Правил та Тарифів банку, з яких він сам ознайомився, що встановлено п. 2.7 Договору про споживчий кредит.

У відповідності до п.3.2 Договору про споживчий кредит, підписанням цього Договір відповідач підтвердила, що проінформована у повному обсязі з інформацією передбачену Законом України «Про споживче кредитування», а також що її було ознайомлено з усіма умовами кредитування та орієнтованою загальною вартістю кредиту перед укладенням кредитного договору. Невід`ємною частино кредитного договору становлять Правила кредитування та Публічний договір, які розміщенні на сайті банку. Підписуючи договір позичальник підтвердила, що ознайомлена із Правилами кредитування, Публічним договором, погоджується з ними та зобов`язується належно і ухильно виконувати свої обов`язки, визначені ними, а також підтверджує факт отримання примірника Правил кредитування.

Разом з основним договором був укладений Договір добровільного страхування життя №25/02/ від 07.11.2017 року, страховиком якого виступає ТзДВ «Страхова компанія «Арсенал Лайф» а застрахованою особою ОСОБА_3 з терміном договору на 25 років, до 06.11.2042 року, відповідно до умов якого сторони домовились, що страхова премія складає 4500 грн. та сплачується частинами не пізніше сьомого числа кожного місяця починаючи з «11» місяці 2020 року щомісячно в момент укладення цього договору та за період страхування, що відповідає строку дії кредитного договору. Кожна страхова премія (в місяць) сплачується на рахунок страховика відкритий в АТ «ОТП Банк». Договором визначено порядок страхування майна та життя.

Під час підписання спірного кредитного договору відповідач погодилась з його умовами, факт отримання кредитних коштів у розмірі 25000 грн. не заперечується відповідачем, що свідчить про виконання з боку банку зобов`язань за кредитним договором в частині надання кредиту.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає в повній мірі.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Зобов`язання, відповідно до ст.526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань щодо чергових платежів відповідно до погодженого графіку. Оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання строку погашення кожного чергового платежу, а отже він (кредитор) має право звернутися до боржника з вимогою (позовом) про погашення кредитної заборгованості у повному розмірі, що узгоджується з вимогами частини другої статті 1050 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наступним.

При розгляді справи суд першої інстанції правильно зазначив, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу».

Суд першої інстанції звернув увагу на положення частини першої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в якій зазначено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Судом встановлено що позичальник не виконала належним чином свої кредитні зобов`язання в обумовлені сторонами строки, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за № 22-2/L-ДВ/675 від 29.11.2019 року про погашення простроченої заборгованості, яку відповідач отримала 06.12.2019 року та не виконала. Станом на 12.12.2019 р. виникла заборгованість перед АТ «ОТП Банк», яка згідно розрахунку заборгованості поданим позивачем визначена у розмірі 31542,85 грн., що складається з: 1738,37 грн. тіло кредиту; 1435,27 грн. заборгованість за відсотками; 11292,27 грн. сума заборгованості за комісіями; та 876,94 грн. сума заборгованості за пропуск платежів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вимогу про стягнення суми комісійної винагороди суд вважає необґрунтованою і такою, що направлена на порушення прав позичальника. Згідно статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Пункт 1.6 Договору про споживчий кредит, за управління кредитом позичальник сплачує комісію розмір якої визначено у графіку погашення платежів по 1177,05 щомісячно та станом на 12.11.2019 року складає 11292,27 грн. Також позивачем визначено розмір комісійної винагороди за пропуск платежів у розмірі 876,94 грн. Однак, кредитний договір не містить відомостей та сторонами належним чином не узгоджувалось за які саме послуги вказана комісія надається клієнту. Нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним, а отже відповідні умови договору є несправедливими та в силу закону нікчемними, що за собою тягне наслідки недійсності правочину в цій частині та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії у розмірі 12169,21 грн.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст.217 ЦК).

Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку неустойки; періоду внесення платежів, відповідальність за порушення умов договору. Враховуючи зміст наведених пунктів кредитного договору, відповідач з моменту підписання цього договору обізнана щодо оплатності кредиту, свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту.

Додатком до додаткової угоди до кредитного договору визначено розмір щомісячних платежів як за тілом кредиту, так і в розрізі процентів.

Апеляційний суд погоджується, що відповідач була проінформована про всі істотні умови договору, спосіб та терміни погашення кредиту, його сукупну вартість, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів, у зв`язку із чим не можна вважати умови кредитного договору несправедливими та недійсними в частині визначених відповідачем щодо надання суми щодо придбання послуг зі страхування у розмірі 4500 грн. та стягнення відсотків за користування кредитом. Відповідачем не спростовано факт виплати позивачем страхової премії страховику за договором страхування.

Пред`являючи відповідачу вимогу про дострокове погашення грошових зобов`язань від 29.11.2019 року позивач поміняв строк дії виконання грошових зобов`язань за основним договором. Враховуючи це, керуючись положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України, суд дійшов висновку що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження з висновками суду першої інстанції, однак їх не спростовують.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк