Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа №572/273/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Рижого О.А.

за участю секретаря судового засідання Степанюка Я.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - Печончика О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальних збитків,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків.

В обґрунтування позову суду ОСОБА_1 пояснив, що 02.12.2019 року ОСОБА_3 о 15 год. 30 хв., перебуваючи на території свого господарства, палицею пошкодив камери відеоспостереження, які знаходяться на його будинку за адресою АДРЕСА_2 , чим завдав йому збитків на суму 44583 грн. ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_3 відмовляється відшкодовувати йому збитки в добровільному порядку, оскільки свою вину не визнає.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 27.02.2021 року провадження у справі відкрито. Справу призначено до підготовчого судового засідання 16.03.2021 р. о 13:00 год.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 06.05.2021 року підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду 27.05.2021 року о 10:00 год.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Турчик С.Л. позовні вимоги підтримали, дали пояснення згідно позовних вимог. Просили суд позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав. Заперечив завдання ним матеріальних збитків позивачу. Представник відповідача адвокат Печончик О.В. в заперечення позову пояснив, що ОСОБА_3 не завдав ОСОБА_1 матеріальних збитків, оскільки він не надавав згоду щоб його знімали на камеру. З огляду на те, що ОСОБА_3 без на те права знімав його на камеру, вважає позов безпідставним, а тому просить суд відмовити в його задоволенні.

Згідно постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 06.12.2021 року, провадження у справі щодо ОСОБА_3 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрито в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Даним рішенням встановлені наступні обставини.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП № 617931 від 5 грудня 2019 року ОСОБА_3 2 грудня 2019 року біля 15 години 30 хвилин, перебуваючи на території свого господарства палицею пошкодив дві відеокамери, які заходились на будинку його сусіда ОСОБА_1 , чим порушив встановлений законом правопорядок.

При розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснив, що його сусід ОСОБА_1 розмістив камери на своєму будинку, камери спрямовані на його господарство, на численні зауваження сусід не реагував, у зв`язку з чим він палицею опустив камери донизу. Будь-якої шкоди не завдав, громадський порядок та спокій громадян не порушував.

З письмової заяви потерпілого ОСОБА_4 від 4 грудня 2019 року а також його письмових пояснень вбачається, що ОСОБА_3 пошкодив його камери відео-спостереження та відео- реєстратор, спричинивши майнову шкоду в сумі 55 тис. грн.

Умисне заподіяння шкоди майну у відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України є підставою для її відшкодування в порядку позовного провадження.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1195, 1199 ЦК України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України для відшкодування шкоди позивачем має бути обов`язково доведено наступні обставини: протиправне діяння відповідачів; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправним діянням і шкодою; вина відповідачів.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тобто, з урахуванням вище приведених положень, необхідними умовами для стягнення збитків є: 1) підтверджена належними доказами наявність певного розміру шкоди; 2) підтверджена належними доказами протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) засвідчений належними доказами факт того, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача шкоди є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки; 4) докази, що засвідчують наявність ознак вини заподіювача шкоди.

Проте, позивачем не доведено зазначених обставин в сукупності.

Разом з тим, вбачається що, спір між сусідами виник, у тому числі, у зв`язку з тим, що відповідач у справі вважав, що камери відеоспостереження, встановлені позивачем, направлені на його подвір`я, чим були зумовлені його подальші дії щодо демонтажу таких камер.

Суд враховує, що п. 1 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства визначено в тому числі неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини.

Статтею 301 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя.

Відповідно до ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Приватність (від латин. privatus - приватний, окремий, домашній) тісно пов`язана з людською гідністю. Право на приватність або право на повагу до особистого життя гарантується низкою міжнародних документів, серед яких ст. 19 Загальної декларації прав людини.

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції, кожен має право на повагу до приватного і сімейного життя, житла і таємниці кореспонденції.

З матеріалів справи вбачається, що одним з мотивів відповідача щодо вчинення дій щодо демонтажу системи відеоспостережння є захист приватності. При цьому протилежного позивачем не доведено та доказами у справі не спростовано.

При цьому суд враховує, що згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, суд вважає, що позивачем у справі не доведено розмір завданих відповідачем збитків та достеменно не доведено протиправність вчинених ним діянь.

Виходячи з того, що позивачем не надано доказів протиправності дій відповідачів, тому у цій частині позовних вимог також необхідно відмовити.

Керуючись ст. 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О.А. Рижий