Ухвала

31 травня 2021 року

м. Київ

справа № 607/19559/14-ц

провадження № 61-5115ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Костецький Юрій Георгійович, про визнання недійсними генерального договору про надання кредитних послуг від 21 травня 2008 року № BL4408 та договору іпотеки нерухомого майна від 21 травня 2008 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року, позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Універсал Банк» за генеральним договором про надання кредитних послуг від 21 травня 2008 року № BL4408, додатковій угоді 21 травня 2008 року № BL4408/BL4408-KL+ (індивідуальній угоді), додаткових угодах від 02 вересня 2011 року № 1, від 07 червня 2013 року № 2, від 07 червня 2013 року № 3, від 28 листопада 2013 року № 4 у розмірі 62 581,95 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 76,40 кв. м, житловою площею 54,80 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить у рівних частках іпотекодавцям: ОСОБА_2 , а саме: 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дистанцією цивільних споруд Тернопільського відділку Львівської залізниці Державної адміністрації залізничного транспорту України 10 січня 1997 року та зареєстрованого Бюро приватизації житла Львівської залізниці 10 січня 1997 року за реєстровим № 1030; 1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 30 травня 2005 року за реєстровим № 3-2335, зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 10 серпня 2005 року за реєстровим № 1030; ОСОБА_2 , а саме: 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дистанцією цивільних споруд Тернопільського відділку Львівської залізниці Державної адміністрації залізничного транспорту України 10 січня 1997 року та зареєстрованого Бюро приватизації житла Львівської залізниці 10 січня 1997 року за реєстровим № 1030; 1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 30 травня 2005 року за реєстровим № 3-2333, зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 10 серпня 2005 року за реєстровим № 1030 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу, яка буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У березні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 25 березня 2021 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 15 квітня 2021 року визнано наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення неповажними, у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги відмовлено, а касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України; подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску; сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату; уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок заявник направила матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2021 року. Крім того, просила продовжити процесуальний строк, зазначений в ухвалі судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2021 року на 10 днів для сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 127 ЦПК України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Наведені у клопотанні ОСОБА_2 доводи свідчать про наявність підстав для продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Ураховуючи наведене, строк для усунення недоліків необхідно продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець