КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1695/20
Провадження № 2/534/202/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Сидоренко Т.Ю., позивача ОСОБА_1 , представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 , представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2009 року народження. Заявлені вимоги мотивує ухиленням відповідача від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання дитини.

Ухвалою суду від 14.01.2021 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.03.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, та показала, що останні 8 років відповідач участі в житті сина не приймає, з дитиною не спілкується, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, має заборгованість зі сплати аліментів більше ніж 100000 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Вважає, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується наданими доказами.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував та пояснив, що після розірвання шлюбу з позивачем в 2012 році він спілкувався з сином, спільно з ним проводив час. Приблизно в 2014 році позивач почала перешкоджати йому у спілкуванні з сином, не відчиняла двері, не відповідала на його телефонні дзвінки. Він кілька разів відвідував сина в дитячому садочку, але потім вихователька заборонила йому приходити через конфлікт з бабусею, яка була проти таких відвідувань ОСОБА_7 в садочку. Пояснив, що проживає в м. Кременчук, певний час проживав в м. Полтава, в зв`язку з роботою часто їздить у відрядження по всій країні. Щодо заборгованості зі сплати аліментів, то її виникнення пояснює невчасним направленням державною виконавчою службою виконавчого листа та відсутністю певний період часу офіційної роботи. Бажає спілкувати з сином та прохає не позбавляти його батьківських прав, а дати можливість наладити відносини з сином.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а позивач та відповідач через з`ясування стосунків лише шкодять інтересам свого неповнолітнього сина.

Заслуханий в судовому засіданні малолітній ОСОБА_7 пояснив, що проживає разом з мамою. Своєю родиною вважає маму, бабусю, тітку та дядька. Батька не пам`ятає, як він виглядає також не пам`ятає, і вважає, що не впізнав би його на вулиці, але бажає, щоб тато був присутнім у його житті, щоб любив його і піклувався про нього. Про розгляд справи в суді знає, рішення потрібне для безперешкодного виїзду за кордон разом з мамою. Позов матері підтримує.

Представник органу опіки та піклування Малохатько М.В. позов підтримала, та пояснила, що органом опіки та піклування було розглянуто та перевірено матеріали виконання ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_7 , та визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Комсомольськ народився ОСОБА_7 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ( а.с.12).

На підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.09.2012 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.10).

На підставі свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 виданого Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області 05.05.2017, ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.13).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.09.2012 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи 04.09.2012 до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 10.09.2020 частково задоволено позов ОСОБА_1 про визначення стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , 2009 року народження, за вивчення англійської мови за фактичними витратами за 5 років в розмірі 9480 грн (50% від 18960 грн) (а.с.26-30).

Як вбачається з копії довідки, наданої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області № 20-22/6848 від 22.07.2020 ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Згідно характеристики учня ОСОБА_7, наданої Спеціалізованою ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 з поглибленим вивченням англійської мови Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_7 , навчається в школі з 01.09.2015. ОСОБА_7 систематично відвідує школу, регулярно виконує домашні завдання . До школи завжди приходить чистий та охайний, не запізнюється на уроки та має все необхідне для занять (портфель, зошити, канцелярське приладдя). Одяг відповідає санітарно-гігієнічним нормам та сезону. Батько, ОСОБА_4 з родиною не проживає, в шкільному житті ОСОБА_7 участі не приймає, не підтримує зв`язок з класним керівником. Зі слів матері , батько не приймає участі у вихованні та оздоровленні дитини. Мати учня ОСОБА_1 добросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків: підтримує постійний зв`язок зі школою, відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина, дбає про здоров`я та виховання дитини, забезпечує всім необхідним для повноцінного розвитку сина. Вдома створені належні умови для навчання, проживання, відпочинку та всебічного розвитку учня (а.с.32).

Відповідно до характеристики наданої центром вивчення англійської мови « English House », ОСОБА_7 навчається в центрі протягом 5 років. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Має довільну зорову та слухову пам`ять . Виявляє логічне та образне мислення. На уроках завжди уважний і активний, виконує домашні завдання вчасно та в повному обсязі. Має добрий загальний розвиток. Уміє будувати зв`язне висловлювання, спираючись на допоміжні матеріали. На середньому рівні засвоїв знання з мови. Мати приділяє увагу вихованню сина (а.с.33).

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Горішні Плавні» Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку у Центрі ПМСД м. Горішні Плавні з приводу декількох хронічних захворювань (а.с.23).

Згідно з наданою Горішньоплавнівським міським відділом ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) довідки, заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2009 року народження, станом на 01.08.2020 складає 128051,53 грн (а.с.15).

Як вбачається з повідомлення Кременчуцької місцевої прокуратури від 05.08.2020, Горішньоплавнівським відділом Кременчуцької місцевої прокуратури розглянуто звернення адвоката Кириченко Г.В. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 щодо стану досудового розслідування кримінального провадження № 0001604 від 31.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та повідомлено, що постановою прокурора визначено сектор дізнання ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області органом, який буде здійснювати подальше досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні № 0001604. Наразі кримінальне провадження перебуває у статусі «в провадженні». Здійснення дізнання доручено старшому інспектору-дізнавачу Олексієнко М.Ю. Процесуальне керівництво здійснює група прокурорів Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Докучаєва Р.В., Карнаухов О.О. (а.с.16-17).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 03-26/334 від 05.02.20218, орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, з урахуванням думки комісії з питань захисту прав дитини, вважає визначити доцільним позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , 2009 року народження (а.с.46-50).

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім`ї.

За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, у відповідності до ст.ст.150, 151 Сімейного кодексу України первинний і головний обов`язок по вихованню дитини покладається на її батьків. Передача дитини на виховання іншим фізичним чи юридичним особам не звільняє батьків від обов`язку піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та проживання малолітньої дитини з ними, вправі вимагати повернення дитини до себе.

Відповідно до ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач життям сина не цікавиться, не спілкується з дитиною, не відвідує сина, має заборгованість зі сплати аліментів. Однак в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ( ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітнього сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18.12.2008) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07.12.2006, п. 54).

Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16.07.2015, п. 100).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07.12.2006, п.п. 57-58).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст.164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.01.2018 у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

Частиною 6 ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що висновок виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав зроблений без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав, є недостатньо обґрунтованим та не містить достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки.

Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, у ньому не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав; не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з відповідачем щодо врегулювання даного конфлікту; не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Також, він не містить висновку про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дитини.

Тобто, зазначений висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Крім того, вищевказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Позивачем не доведено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 263,265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в особі органу опіки та піклування (про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність зміни ставлення до виховання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про їх можливі наслідки у разі неналежного виконання батьківських обов`язків - позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості, що не оголошуються:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач:ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;
Третя особа:виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в особі органу опіки та піклування, адреса: 39800, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Миру, 24

Суддя Т.О.Куц

Повний текст рішення виготовлено 31.05.2021