Справа №751/9495/19
Провадження №2/751/290/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Ващиліна Т.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Родіона Олександровича про визнання нотаріально посвідченої довіреності недійсною, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О., в якому просить визнати довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Родіоном Олександровичем від 06.07.2016 року, за реєстровим № 1435 виданою ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 - недійсною.

Свою вимоги обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_1 , є рідною донькою ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла. Після її смерті залишилась спадщина і вона звернулась у встановлений законом строк до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бондаря М.К. з заявою про прийняття спадщини.

19 вересня 2019 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на 5/8 частин у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 січня 2005 року, вона є власником 1/8 частини вказаної квартири.

Пояснює, що вже після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері їй стало відомо, що відповідно до договору дарування частини квартири від 12 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко P.O., 5/8 частини, які належали її покійній матері були подаровані на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко P.O. від 06.07.2016 року, за реєстровим № 1435, ОСОБА_3 своїй матері та моїй сестрі ОСОБА_6 .

Вказує, що весь час за життя матері вона особисто спілкувалась з нею і мати до самої смерті запевняла її, що належна їй частка в квартирі належить саме їй, що вона нікому не надавала жодних довіреностей і нікому не дарувала свою частку.

Вважає, що довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко P.O. від 06.07.2016 року, за реєстровим № 1435 не відповідає чинному законодавству і має бути визнана недійсною, тому, що ця довіреність не була підписана саме покійною матір`ю та не відповідає її волі, що є достатньою підставою для визнання цієї довіреності недійсною.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити.

Відповідач приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О. у судове засідання не з`явився. Про час та місце його проведення повідомлявся у встановленому порядку. Надіслав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність за наявними матеріалами. Також в матеріалах справи міститься наданий ним відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити (а.с. 42-43).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06 липня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О. була посвідчена довіреність, зареєстрована в реєстрі за №1435, відповідно до якої ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси, зокрема, з питань укладення договору дарування, та подарувати її дочці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від її імені належні їй 5/8 частин квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Довіреність видана терміном на 1 рік, без права передоручення, та дійсна до 06 липня 2017 року (а.с. 58).

26 липня 2016 року між ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 було укладено договір дарування частини квартири, відповідно до якого остання прийняла у дар 5/8 частин вищезгаданої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О. та зареєстрований в реєстрі за №1501 (а.с. 17-18).

У позовній заяві позивач як на підставу задоволення позову посилається на те, що вказана довіреність від 06.07.2016 року не відповідає чинному законодавству та має бути визнана недійсною, тому що ця довіреність не була підписана саме її покійною матір`ю та не відповідає її волі.

Відтак, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 03.09.2020 №2153-2156/20-24, призначеної за клопотанням представника позивача, підпис від імені ОСОБА_5 в другому примірнику оригіналу довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О. від 06.07.2016 за реєстровим №1435 виконаний рукописним способом, письмовим приладом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_5 в другому примірнику оригіналу довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О. від 06.07.2016 за реєстровим №1435 виконаний ОСОБА_5 (а.с. 134-139).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 5 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства ( ч.ч.1, 3 ст.237 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. За своєю юридичною сутністю, видача довіреності є одностороннім правочином, який повинен відповідати загальним вимогам, що передбачені статтею 203 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем не надано суду належних доказів того, що довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко P.O. від 06.07.2016 року, за реєстровим № 1435 не відповідає чинному законодавству і є недійсною, з тих підстав, що ця довіреність не була підписана саме покійною матір`ю та не відповідає її волі. Навпаки, висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної за клопотанням сторони позивача, підтверджено, що підпис в другому примірнику оригіналу довіреності виконаний ОСОБА_5 . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 76 - 80, 141, 259, 263-266, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко