ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Херсон

номер справи № 656/382/19

номер провадження № 22-ц/819/119/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Склярської І.В.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Мінських» на рішення Іванівського районного суду Херсонської області у складі судді Крисанової В.І. від 10 вересня 2020 року в справі за позовом Фермерського господарства «Мінських» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «АФІНИ», державного реєстратора Ювілейної сільської ради Олешківського району Херсонської області Кравченко Тетяни Валеріївни про визнання неправомірними дій державного реєстратора, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію, припинення права оренди,

встановив:

18.06.2019 Фермерське господарство «Мінських» (далі ФГ «Мінських») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «АФІНИ», державного реєстратора Ювілейної сільської ради Олешківського району Херсонської області Кравченко Тетяни Валеріївни (далі державний реєстратор), якого первісного визначав як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію, припинення права оренди, посилаючись на те, що 17.09.2011 між ФГ «Мінських» та фізичною особою власником земельної ділянки ОСОБА_2 укладений договір оренди земельної ділянки площею 8,83 га з кадастровим номером :08:003:0003, розташованої на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Іванівському районі 17.11.2011 за № 00724, зі строком дії до 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 орендодавець ОСОБА_2 померла, в порядку спадкування право власності на земельну ділянку набула її онука ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 21.11.2018 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області.

27.05.2019 ФГ «Мінських» отримало від ОСОБА_1 повідомлення не обробляти земельну ділянку в зв`язку з припиненням дії договору оренди, укладеного в 2011 році її тіткою ОСОБА_2 , з посиланням на п. 37 договору оренди.

ФГ«Мінських» направило ОСОБА_1 відповідь про те, що законних підстав для припинення дії договору оренди, укладеного з ОСОБА_2 немає, оскільки відповідно до Закону України «Про оренду» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування) не є підставою для припинення договору. Згідно з п. 39 договору оренди розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише за умови невиплати орендної плати в повному розмірі або у встановлений договором термін. ФГ «Мінських» умови договору оренди виконані, орендна плата за 2018 рік орендодавцю ОСОБА_1 виплачена в повному обсязі. Крім того, строк дії договору оренди не закінчився, підстав для дострокового його розірвання немає.

05.06.2019 позивач отримав витяг з Державного земельного кадастру, згідно якого ОСОБА_1 30.11.2018 уклала договір оренди земельної ділянки площею 8,83 га з кадастровим номером :08:003:0003 з ТОВ «СП «АФІНИ» строком на 10 років, який зареєстрований державним реєстратором 19.04.2019.

У п. 40 договору оренди, укладеного 30.09.2011 між ОСОБА_2 та ФГ «Мінських», сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору; у п. 39 договору оренди - розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише у разі невиплати орендної плати в повному розмірі або у встановлений договором строк.

Таким чином, смерть орендодавця не припиняє автоматично дію договору оренди, оскільки відповідач ОСОБА_1 успадкувала обов`язки спадкодавця ОСОБА_2 за договором оренди.

ОСОБА_1 з часу реєстрації права власності на земельну ділянку не зверталася до позивача з вимогою про розірвання договору оренди або його зміни, про вилучення земельної ділянки у ФГ «Мінських».

Укладаючи 30.11.2018 договір оренди з ТОВ «СП «АФІНИ» без розірвання (припинення) договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Мінських», відповідач ОСОБА_1 порушила право позивача як землекористувача.

Позивач зазначає, що договір оренди, укладений 30.09.2011 між ОСОБА_2 та ФГ «Мінських», не був припинений на момент укладення договору оренди між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «АФІНИ», його необхідно визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію, оскільки він порушує права та законні інтереси ФГ «Мінських», яке користується земельної ділянкою з 2011 року.

Позивач також вказує на вину державного реєстратора, яка під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язана була перевірити достовірність наданих документів, інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав на земельну ділянку.

Проте, державний реєстратор 19.04.2019 прийняла рішення № 46566130 про припинення договору оренди, укладеного 30.09.2011 між ОСОБА_2 та ФГ «Мінських», зазначивши підставою припинення речового права рекомендоване повідомлення «Укрпошти» від 04.04.2019 та 19.04.2019 державний реєстратор прийняла рішення № 46567134 про виникнення речового права оренди за ТОВ «СП «АФІНИ» на підставі договору оренди від 30.11.2018.

Державний реєстратор не звернула уваги на суперечності між заявленими та зареєстрованими речовими правами на земельну ділянку за ФГ «Мінських», що існували на дату державної реєстрації договору оренди від 30.11.2018, не прийняла рішення про відмову у державній реєстрації договору оренди, у зв`язку з тим, що право оренди на земельну ділянку зареєстровано за іншою особою.

Просить суд визнати неправомірними дії державного реєстратора щодо державної реєстрації договору оренди, укладеного 30.11.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «АФІНИ», та припинення речового права оренди ФГ «Мінських» на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0003; визнати недійсним договір оренди, укладений 30.11.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «АФІНИ», на земельну ділянку площею 8,83 га з кадастровим номером :08:003:0003, розташованої на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області; скасувати державну реєстрацію договору оренди, проведену державним реєстратором на підставі рішення № 46567134 від 19.04.2019 (а.с.57-63).

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року у задоволенні позову Фермерського господарства «Мінських» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «АФІНИ», державного реєстратора Ювілейної сільської ради Олешківського району Херсонської області Кравченко Тетяни Валеріївни про визнання неправомірними дій державного реєстратора, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію, припинення права оренди відмовлено.

В апеляційній скарзі ФГ «Мінських» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд надав неправильну оцінку умовам договору оренди, щодо його припинення, розірвання; діям державного реєстратора щодо недотримання ним вимог законодавства при здійсненні державної реєстрації, зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки зібраним у справі доказам, не повно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «СП «АФІНИ» доводи скарги не визнало, рішення суду вважає законним та обґрунтованим. Державний реєстратор Ювілейної сільської ради Олешківського району Херсонської області Кравченко Тетяна Валеріївна доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, про що зазначила у відзиві з заявою про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається:

- 30.09.2011 між ОСОБА_2 (орендодавець) та ФГ «Мінських» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки площею 8,83 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, строком на 15 років, який зареєстровано у відділі Держкомзему в Іванівському районі 17.11.2011 за № 00724 (а.с.7-8), сторонами договору оренди складено та підписано акт про визначення меж земельної ділянки в натурі за участі орендодавця та орендаря (а.с.9), складено акт передачі та прийому земельної ділянки в натурі (а.с.10).

- 13.05.2018 ОСОБА_2 , орендодавець за договором оренди землі, померла в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області (а.с.18).

- 21.11.2018 спадщину ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 8,8326 га з кадастровим номером 6:003:0003, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, прийняла спадкоємець ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44161234 від 21.11.2018. На час прийняття спадщини земельна ділянка перебувала в оренді у ФГ «Мінських» на підставі договору оренди земельної ділянки із строком дії до 30.05.2022 (а.с.103-104,106).

- 22.03.2019 новий власник земельної ділянки ОСОБА_1 письмово повідомила орендаря ФГ «Мінських» про припинення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.09.2011 між ОСОБА_2 та ФГ «Мінських», посилаючись на п. 37 договору оренди, відповідно до якого смерть фізичної особи орендодавця, є підставою для припинення договору оренди (а.с.96-97).

- 04.04.2019 орендарем ФГ «Мінських» рекомендоване повідомлення штрих-код 790 Укрпошти про припинення договору оренди, укладеного 30.09.2011 між ОСОБА_2 та ФГ «Мінських», отримано (а.с.96).

- 11.03.2019 ОСОБА_1 подала до державного реєстратора заяву про державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :08:003:0003, розташованої на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 229 (а.с.92) та з заявою про державну реєстрацію виникнення права оренди земельної ділянки за ТОВ «СП «АФІНИ» (а.с.92,107), надавши державному реєстратору копію договору оренди земельної ділянки площею 8,83 га, укладеного 30.09.2011 між ОСОБА_2 та орендарем ФГ «Мінських», строком на 15 років, зареєстрованого у відділі Держкомзему в Іванівському районі 17.11.2011 за № 00724 (а.с.94-95); копію повідомлення, направленого орендодавцем ОСОБА_1 орендарю ФГ «Мінських» про припинення дії договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.09.2011 між ОСОБА_2 та орендарем ФГ «Мінських», на підставі п. 37 у зв`язку зі смертю орендодавця ОСОБА_2 (а.с.97) та копію рекомендованого повідомлення із штрих-кодом 790 Укрпошти про вручення поштового відправлення ФГ «Мінських» 04.04.2019 (а.с.96).

- 19.04.2019 державний реєстратор прийняла рішення № 46566130 про державну реєстрацію припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.09.2011 між ОСОБА_2 та орендарем ФГ «Мінських», на підставі п. 37 договору оренди у зв`язку із смертю орендодавця та рекомендованого повідомлення із штрих-кодом Укрпошти 790 про вручення поштового відправлення ФГ «Мінських» 04.04.2019 (а.с.105,106) та рішення про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.11.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «АФІНИ» (а.с.120,121).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому під порушенням права необхідно розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Частинами другою та третьою статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тому вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання.

У ЦК України передбачено як визначення строку, так і початок перебігу строку та його закінчення. Статтею 252 ЦК України вказано, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( частина 1 статті 628 ЦК України).

Умови договору оренди землі врегульовані статтею 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до частини 2 якої визначено, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Як вбачається з укладеного 30.09.2011 між ОСОБА_2 (орендодавець) та ФГ «Мінських» (орендар) договору оренди, сторони договору визначили зміну умов і припинення його дії / а.с.95/.

Так, пунктом 36 визначено, що зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін.

У пункті 37 договору сторони визначили перелік випадків за умови яких дія договору припиняється, у тому числі дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; смерті фізичної особи орендодавця. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз наведеної умови договору свідчить, що сторони визначили строк припинення договору, як закінченням строку, на який його було укладено так і подією, яка має неминуче настати, а отже за життя орендодавця припинення договору мало б настати за наявності настання інших випадків в ньому зазначених.

Припинення дії договору шляхом його розірвання сторони погодили у пункті 38 договору.

Умови розірвання договору в односторонньому порядку містяться в пункті 39 договору.

За умовами частин першої та другої пункту 40 зазначеного договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи (окрім орендаря), а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Таким чином, аналіз розділу договору «зміна умов договору і припинення його дії» містять окремі умови: щодо зміни договору; щодо припинення договору; щодо припинення договору шляхом його розірвання; щодо розірвання договору в односторонньому порядку; щодо підстав для зміни або розірвання договору у випадку переходу права власності на орендовану земельну ділянку та переходу права на орендовану земельну ділянку.

Наведене надає підстави для відокремлення таких термінів у договорі як: припинення дії договору; припинення дії договору шляхом його розірвання; розірвання договору; зміна.

Виходячи з вимог статті 31 Закону України «Про оренду землі» підставами припинення договору оренди землі є :

закінчення строку, на який його було укладено;

викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;

смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 Закону України "Про оренду землі", від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;

ліквідації юридичної особи-орендаря;

відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;

набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;

припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії) та інші випадки, передбачені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом у спірних правовідносинах, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Разом з тим, як вбачається з умов договору, з урахуванням норм статей 6, 627 ЦК України сторони підставою для припинення дії договору, окрім випадків наведених вище, передбачили його припинення у разі смерті фізичної особи орендодавця ( п.36), а пунктом 40 договору оренди сторони визначили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи ( окрім орендаря), а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору.

Отже, умова припинення дії договору у разі смерті фізичної особи орендодавця (п.36) не є такою, що унеможливлює його припинення з підстав, визначених п.40 договору, а саме, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи (окрім орендаря), а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору, оскільки припинення дії договором за пунктом 36 не є зміною або розірванням договору, передбаченим пунктом 40 наведеного договору.

Принцип свободи договору був реалізований сторонами договору, а тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сторони під час укладення договору оренди земельної ділянки відступили від положень актів цивільного законодавства (ст. 1216 ЦК України, ст. 148-1 ЗК України, з ч. 1 ст. 31 Закону № 161-XIV), які не передбачають припинення договору оренди в разі смерті орендодавця, і врегулювали їх на власний розсуд, передбачивши, що смерть фізичної особи-орендодавця, є підставою для припинення договору оренди.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для розірвання, зміни договору оренди від 2011 року, які обґрунтовані, нормами матеріального права та аналізом умов договору, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_1 не порушувала перед ФГ «Мінських» питання розірвання чи зміни договору оренди, а повідомила про його припинення відповідно до умов договору (п.36).

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що право ФГ «Мінських», як орендаря, відносно дії договору до закінчення його строку - 2022 рік припинилося внаслідок смерті орендодавця, відповідно до умови договору оренди.

Зазначена обставина унеможливлює вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги, в яких апелянт зазначив, що ФГ «Мінських» не є стороною договору оренди від 30.11.2018 року, укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «СП Афіни», але разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки.

Отже наведені позивачем обставини та норми матеріального права щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.11.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «АФІНИ» не є підставою для визнання його недійсним.

Оскільки договір оренди земельної ділянки від 30.09.2011, укладений між ОСОБА_2 (орендодавець) та ФГ «Мінських» (орендар) припинив свою дію внаслідок смерті орендодавця відповідно до умов договору, а наведені позивачем підстави для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.11.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «АФІНИ» не є підставою для визнання його недійсним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що суд правильно відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 30.11.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «АФІНИ».

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Оскільки новий договір оренди з іншим орендарем (30.11.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «АФІНИ») укладений лише після припинення, у встановленому договором оренди порядку, дії попереднього договору (2011 між ФГ «Мінських» та ОСОБА_2 ), відсутні підстави для визнання договору оренди землі від 30.11.2018 недійсним, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для переоцінки висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про визнання неправомірними дії державного реєстратора щодо державної реєстрації договору оренди, укладеного 30.11.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «СП «АФІНИ» та припинення речового права оренди ФГ «Мінських» на земельну ділянку з кадастровим номером :08:003:0003; скасування державної реєстрації договору оренди, проведеної державним реєстратором на підставі рішення № 46567134 від 19.04.2019.

Таким чином, оскільки позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки задоволенню не підлягають, похідні від них вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та припинення права оренди, як такі, які з втратою прав орендаря внаслідок припинення договору оренди не порушують прав позивача, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доведених обставинах справи, умовах договору оренди 2011 року, нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367,374,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Мінських» залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 10 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 28 січня 2021 року.

Суддя І.В. Склярська