Справа № 450/1451/21 Провадження № 2/450/1208/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

26 квітня 2021 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою від 27 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивача зобов`язано надати суду докази на підтвердження дійсної ринкової вартості спірного майна, а також у разі потереби доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

05 травня 2021 року від представника позивача ОСОБА_2 до суду подана заява про усунення недоліків, до якої додано звіт з оцінки спірного майна та квитанцію про доплату судового збору у розмірі 10 грн. до сплаченого в сумі 6711 грн. 17 коп.

Ухвалою судді від 06 травня 2021 року позовна заява залишена без руху у зв`язку з істотним заниженням позивачем дійсної ринкової вартості спірного майна. Позивачу визначено попередній розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру у максимальному розмірі, за ставками встановленими за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 11350 грн. та зобов`язано доплатити судовий збір у розмірі 4628 грн. 83 коп.

14 травня 2021 року представником позивача ОСОБА_2 подано до суду письмові пояснення, у яких він зазначив, що позивач для визначення ціни позову звернулася до суб`єкта оціночної діяльності, згідно зі звітом якого визначила вартість спірного майна, яка становить 671500 грн. 13 коп. Зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірним формалізмом є неправомірне обмеження права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно з ст. 6 Конвенції. Зауважив, що, відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц, суд на стадії відкриття провадження у справі не має повноважень вирішувати процесуальні питання щодо оцінки доказів. З огляду на вказане, просив відкрити провадження у справі.

З приводу поданих пояснень слід заначити наступне.

Як встановлено ухвалою від 06 травня 2021 року, поданий позивачем звіт з незалежної оцінки майна, складеного оцінювачем ТзОВ «Консалтинг-Експерт І» Шаян О.О. 28 квітня 2021 року, містить ринкову вартість майна, яка не відповідає дійсності, є істотно заниженою.

Вказані обставини були встановлені шляхом дослідження цін на нерухомість в с. Чижиків Пустомитівського району Львівської області в оголошеннях, розміщених на сайті Real-estate.lviv.ua.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Під дійсною вартістю, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 4 п. 6 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано у цьому населеному пункті чи місцевості.

Таким чином, суд в ухвалі від 06 травня 2021 року скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 176 ЦПК України, визначив попередній розмір судового збору, виходячи з середньої вартості квадратного метру житлового будинку в с. Чижиків Пустомитівського району Львівської області, інформацію про яку отримано з вищезгаданого сайту.

У вказаній категорії справ під час розгляду таких сторони не заявляють клопотань про призначення відповідної експертизи для визначення ринкової вартості майна, що в подальшому призводить до ненадходження в умовах дифіциту у бюджет держави відповідних коштів, а тому визначення такої судом за допомогою загальнодоступних ресурсів є необхідним заходом для встановлення розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання позову і не може вважатися надмірним формалізмом.

Слід зазначити, що суд не обмежував права позивача на доступ до суду, а лише встановив умови, які відповідають цивільному процесуальному законодавству, за яких розгляд справи може бути здійснений.

При цьому, позивачем не надавалося суду інформації щодо її майнового стану або неспроможності сплатити судовий збір у встановленому розмірі, не заявлялися клопотання про відстрочення/розстрочення сплати такого, про звільнення від сплати або про зменшення його розміру. Таким чином, у суду були відсутні будь-які підстави вважати, що визначення розміру судового збору перешкоджатиме позивачу у доступі до правосуддя або ускладнюватиме доступ до нього.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року Суд зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак, у даному випадку суд, при визначення розміру судового збору, виходив з прямих вимог закону, не застосовуючи розширене тлумачення таких.

У п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, позивач не скористався своїм правом на оскарження ухвали від 06 травня 2021 року в частині визначення судом попереднього розміру судового збору.

Відтак, суд приходить до висновку, що ухвала від 06 травня 2021 року, якою визначено попередній розмір судового збору та матеріали позовної заяви залишені без руху, виконана не була, недоліки позовної заяви не були усунуті, судовий збір не сплачений, правом на оскарження такої позивач не скористалася.

Позивачу було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З врахуванням наведеного, а також того, що описані в ухвалі недоліки позивачем не усунуті, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Відтак, позивачу слід повернути сплачений судовий збір у сумі 6721 грн. 17 коп., сплачений на рахунок № UA0013893, код отримувача 38008294, код банку отримувача 899998, отримувач ГУК Львiв/Пустомитівська тг/22030101, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), відповідно до квитанції № 71141 від 21 квітня 2021 року на суму 6711 грн. 17 коп. та дубліката квитанції № 0.0..1 від 29 квітня 2021 року на суму 10 грн.

За ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну ОСОБА_1 до Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі 6721 грн. 17 коп., сплачений на рахунок № UA0013893, код отримувача 38008294, код банку отримувача 899998, отримувач ГУК Львiв/Пустомитівська тг/22030101, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), відповідно до квитанції № 71141 від 21 квітня 2021 року на суму 6711 грн. 17 коп. та дубліката квитанції № 0.0..1 від 29 квітня 2021 року на суму 10 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Мусієвський В.Є.