Постанова

Іменем України

20 січня 2021 року

м. Київ

справа № 391/85/19

провадження № 61-15452св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року в складі колегії суддів: Чельник О. І., Єгорової С. М., Письменного О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області) про визнання договору оренди землі поновленим та визнання додаткової угоди укладеною.

На обґрунтування позову вказувала, що 29 січня 1999 року між нею та Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області (далі - Мар`ївська сільська рада) було укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду позивачу надано земельні ділянки загальною площею 70 га, кадастрові номери :02:000:9027 та :02:000:9026, які розташовані на території Мар`ївської сільської ради, строком на 20 років, а саме до 29 січня 2019 року. Договір був зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року за № 8.

Вказувала, що вона належним чином виконувала обов`язки за умовами договору, орендну плату вносила своєчасно та в повному обсязі, орендована земельна ділянка використовувалась нею за її цільовим призначенням та порушень умов договору вона не допускала. Тому, з метою реалізації свого права на поновлення договору оренди землі, позивач направила відповідачу лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди до договору про поновлення терміну дії договору на новий строк.

Зазначала, що відповідач в місячний строк не повідомив її про результати розгляду поданого листа-повідомлення. Рішення про заперечення чи про поновлення договору прийнято не було.

З огляду на викладені обставини просила суд:

визнати поновленим договір оренди землі, укладений 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний № 8, за умовами якого в оренду надано земельні ділянки загальною площею 70 га, кадастрові номери :02:000:9027 та :02:000:9026, які розташовані на території Мар`ївської сільської ради;

визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, укладеного 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний № 8, в редакції поданій ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано поновленим договір оренди землі, укладений 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївськогорайону Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний № 8, за умовами якого в оренду надано земельні ділянки загальною площею 70 га, кадастрові номери :02:000:9027 та :02:000:9026, які розташовані на території Мар`ївської сільської ради.

Визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, укладеного 29 січня 1999 року між Мар`ївською сільською радою та ОСОБА_1 , зареєстрованого у Мар`ївській сільській раді, відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року, реєстраційний № 8, в редакції поданій ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2019 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання права на поновлення договору оренди землі та зобов`язання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі підлягають задоволенню, оскільки такі є обґрунтованими.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що підстав для затвердження додаткової угоди відповідачем немає, оскільки додаткова угода, направлена орендодавцеві, не містила істотну умову договору щодо орендної плати. Суд вважав, що відповідач, скориставшись своїм дискреційним повноваженням, обґрунтовано прийняв рішення про відмову в поновленні договору оренди з позивачем, тобто відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виявив свою волю щодо відмови у поновленні договору оренди.

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року ухвалене судом з порушенням норм процесуального права на стадії підготовчого судового засідання.

Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що відсутність у надісланому відповідачу проєкті додаткової угоди такої істотної умови договору оренди землі, як орендна плата, не є безумовною підставою для відмови у його поновленні на новий строк, оскільки відповідач повинен був вжити дії для узгодження істотних умов договору оренди землі.

Лист відповідача від 30 травня 2018 року, яким позивачу запропоновано внести зміни в частині орендної плати на рівні 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки надіслано задовго до того, як позивачем розпочато процедуру поновлення договору оренди.

Матеріали справи не містять належних доказів направлення відповідачем листів від 30 травня 2018 року та від 06 листопада 2018 року щодо пропозиції відповідача зміни орендної плати та щодо не погодження ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області додаткової угоди про продовження договору оренди землі, а оригінали вказаних листів у судовому засіданні не оглядались.

Висновки апеляційного суду щодо направлення відповідачем протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди землі заперечення проти його поновлення, що зумовило припинення договору оренди на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», є помилковими.

В касаційній скарзі позивач також посилається на висновки, викладені у постанові Верховного суду від 10 вересня 2018 року № 920/739/17.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 29 січня 1999 року між ОСОБА_1 та Мар`ївською сільською радою укладено договір оренди землі, за умовами якого позивачеві в оренду було передано земельні ділянки загальною площею 70 га, кадастрові номери :02:000:9027 та :02:000:9026, які розташовані на території Мар`ївської сільської ради строком на 20 років. Договір був зареєстрований у Мар`ївській сільській раді та у відділі земельних ресурсів Компаніївського району Кіровоградської області 29 січня 1999 року за реєстраційним № 8.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру № НВ-018 від 26 липня 2019 року земельна ділянка площею 24,4207 га має кадастровий номер :02:000:9026.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру № НВ-018 від 26 липня 2018 року земельна ділянка площею 44,9999 га має кадастровий номер :02:000:9027.

Листом від 30 травня 2018 року № 31-11-0.63-4363/2-18 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області запропонувало ОСОБА_1 внести зміни в частині орендної плати та встановити її на рівні 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

08 жовтня 2018 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області отримало від ОСОБА_1 лист-повідомлення від 05 жовтня 2018 року та проєкт додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 29 січня 1999 року щодо продовження строку договору оренди землі.

Листом від 06 листопада 2018 року № Л-13895/0-7148/0/17-18 ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області направило відповідь на лист-повідомлення ОСОБА_1 від 05 жовтня 2018 року, у якому повідомило про прийняте рішення щодо заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки від 29 січня 1999 року.

26 лютого 2019 року, тобто протягом місяця після закінчення дії договору оренди, ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області листом-повідомленням № 31-11-0.63-1924/2-19 повідомило про заперечення у поновленні договору оренди землі від 29 січня 1999 року та направило позивачеві акт приймання-передачі земельної ділянки для підписання.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 33 Закону (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій - п`ятій статті 33 цього Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, згідно з частинами першою - п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проєкт додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 391/173/18 (провадження № 61-43986св18).

У частині шостій статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Отже, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов`язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалась на невизнання орендодавцем її переважного права, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», що призвело до порушення її права на поновлення договору оренди земельної ділянки, якою вона користується.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, розглянувши лист-повідомлення ОСОБА_1 (орендаря) про поновлення договору та проєкт додаткової угоди, відповідач (орендодавець) листом від 06 листопада 2018 року повідомив позивача, що не погоджує запропонованих умов поновлення договору оренди землі.

Отже, у передбачений частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» місячний строк відповідач листом від 06 листопада 2018 року повідомив позивача про свої заперечення в поновленні договору оренди.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що 26 лютого 2019 року (протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди) позивачу рекомендованим поштовим відправленням направлено лист-повідомлення про заперечення в поновленні договору оренди з актом приймання-передачі земельної ділянки.

Оскільки відповідач як орендодавець протягом місяця з дня отримання листа позивача та додаткової угоди про поновлення договору повідомив орендаря про наявність заперечень в поновленні договору, сторонами не погоджено умови додаткової угоди до договору оренди, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених статтею 33 Закону України «Про оренду землі» підстав для поновлення раніше укладеного між сторонами договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі в редакції, яка запропонована позивачем (орендарем).

Доводи касаційної скарги, про те, що відповідачем порушено процедуру розгляду звернення листа-повідомлення позивача про поновлення договору оренди та укладення додаткової угоди не можуть бути прийнято до уваги, оскільки відповідачем на виконання вимог частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду» у відповідь на лист-повідомлення позивача про поновлення договору оренди направлено заперечення, яке свідчить про дотримання процедури розгляду пропозицій орендаря та їх неприйняття орендодавцем.

Посилання позивача у касаційній справі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року № 920/739/17, не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, оскільки вони відрізняються за фактичними обставинами справи, а саме як зазначено у вказаній постанові підставою для задоволення позовних вимог стало порушення орендодавцем місячного терміну після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки для повідомлення орендареві про прийняте рішення, що дало позивачу підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Доводи касаційної скарги про відсутність доказів направлення відповідачем листів від 30 травня 2018 року та від 06 листопада 2018 року щодо пропозиції відповідача зміни орендної плати та щодо не погодження ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області додаткової угоди про продовження договору оренди землі є неприйнятними, оскільки ці обставини апеляційний суд вважав встановленими на підставі наявних у справі доказів, а суд касаційної інстанції не повноважний встановлювати обставини, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (стаття 400 ЦПК України в редакції станом на 07 лютого 2020 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

І. О. Дундар Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук