Провадження № 6/760/561/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

30 квітня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді Зуєвич Л.Л., перевіривши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» /далі - ТОВ «Генезис фінансової свободи»/ (; адреса: 03056, м. Київ, пров. Ковальський, буд. 19, оф. 115) про заміну сторони стягувача у виконавчому написі нотаріуса, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» /далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»/ (; адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21), ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ),

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

19.04.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, за підписом директора ТОВ «Генезис фінансової свободи» С`єдіної Л.В., в якій заявник в порядку ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) просить замінити сторону стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому написі вчиненому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017, що зареєстрований в реєстрі за № 25491, відповідно до якого із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за договором кредиту № 947-65 від 23.10.2006 у розмірі 641 986,60 грн на правонаступника стягувача ТОВ «Генезис фінансової свободи».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Обгрунтування заяви

Заяву про заміну сторони стягувача виконавчому написі нотаріуса обгрунтовано тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25491, відповідно до якого із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за договором кредиту № 947-65 від 23.10.2006 у розмірі 641 986,60 грн.

10.02.2020 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Генезис фінансової свободи» укладено Договір факторингу № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими Кредитним договором № 947-65 від 23.10.2006, перейшло до ТОВ «Генезис фінансової свободи».

Таким чином, заявник вважає, що ТОВ «Генезис фінансової свободи» є правонаступником сторони стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому написі, вчиненому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31.10.2017, що зареєстрований в реєстрі за № 25491, відповідно до якого із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за Договором кредиту № 947-65 від 23.10.2006 у розмірі 641 986,60 грн.

Мотиви суду

Дослідивши матеріли справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.12.2020 у справі № 640/15952/19 (провадження № 61-9331св20) за змістом якої:

«У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуда І. В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу в розмірі 734 142,58 грн. Під час виконавчого провадження, яке здійснюється за виконавчим написом нотаріуса, 12 квітня 2019 року між стороною виконавчого провадження (стягувачем) - ПАТ «Дельта Банк» і фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним і іпотечними договорами, внаслідок чого до ОСОБА_2 перейшли права вимоги за цими договорами.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником (частина перша статті 379 КАС України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18) вказано, що «законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб). Норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК, в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) за аналогією із нормами КАС також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 378 ЦПК). Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 181 КАС (статті 287 КАС у чинній редакції). Отже нормами ЦПК та Господарського процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства».

За таких обставин, встановивши, що заява про заміну сторони виконавчого провадження подана щодо виконавчого провадження відкритого на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, суди зробили обґрунтований висновок про те, що це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.»

Висновки суду

Враховуючи вказані правові висновки, предмет спору та характер спірних правовідносин, суд вважає, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав помилкову юрисдикційну підвідомчість для звернення з відповідною заявою.

За змістом ч. 4 ст. 186, п. 7 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_1 , про заміну сторони стягувача у виконавчому написі нотаріуса - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич