справа № 208/1146/21
№ провадження 2/208/1127/21
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03 червня 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про скасування рішення суду про стягнення аліментів на дитину та на матір дитини, у зв`язку з набранням законної сили іншого рішення суду про встановлення факту відсутності біологічного, генетичного за ДНК батьківства позивача з вказаною дитиною», -

встановив:

У лютому 2021 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 «про скасування рішення суду про стягнення аліментів на дитину та на матір дитини, у зв`язку з набранням законної сили іншого рішення суду про встановлення факту відсутності біологічного, генетичного за ДНК батьківства позивача з вказаною дитиною», в якій просить:

- скасувати рішення від 16 липня 2010 року № 2-1555/10 Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області судді Дячкова С. В. про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 18 лютого 2010 року до досягнення ним повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 18 лютого 2010 року до досягнення неповнолітнім сином ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 - в повному обсязі;

- скасувати стягнення аліментів з ОСОБА_1 , яке почало проводиться щомісяця, починаючи з 18 лютого 2010 року;

- стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. (Дев`ятсот вісім гривен 00 коп.).

Згідно протоколу про автоматизований розподіл судових справ між суддями, позовна заява передана в провадження судді Івченко Т.П..

26 травня 2021 року отримавши довідку про реєстрацію місця особи відповідача, видану Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради,ознайомившись з матеріалами позовної заяви, вважаю, що вона підлягає поверненню позивачу, виходячи з такого.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

За пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення відображені в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої, учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зокрема згідно з ч. 1 ст. 24 ЦПК України, апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Зі змісту позовної заяви і доданих до неї матеріалів випливає, що позивач фактично не згодний з рішення № 2-1555/10 Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 липня 2010 року судді ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та на дружини - яке й просить скасувати з виконавчим листом, виданим на підставі зазначеного рішення суду, посилаючись на існування іншого рішення № 208/6333/19 від 20 квітня 2020 року Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про відсутність біологічного генетичного за ДНК (пор крові) батьківства.

Разом з тим, суд зазначає, що місцевий суд не має відповідних повноважень для перегляду в порядку позовного провадження рішень судів, ухвалених на підставі судового розгляду цивільних справ. Саме за для захисту прав особи, яка вважає, що рішенням місцевого суду порушені її права чи інтереси в Украйні й діє інститут апеляційного оскарження такого рішення, а також касаційного оскарження.

Порядок оскарження рішення місцевого суду в апеляційному порядку передбачений нормами Розділу V чинного ЦПК України, а конкретно частиною 1 статті 352 цього кодексу передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Крім цього вважаю за доцільним роз`яснити позивачу, що відповідно до положень ч. 8 ст. 268 ЦПК України після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок перегляду судових рішень та повноваження компетентних органів на скасування судових рішень в порядку їх перегляду визначні, зокрема, Законом України № 1402-VІІІ від 02.06.2016 та Розділом V ЦПК України. Одночасно, звертаю увагу, що норми Сімейний кодекс України, та ЦПК України визначають правові підстави можливості припинення або звільнення від сплати аліментів особи, яка їх сплачує.

Позивачу слід звернути увагу на вказані положення та, обираючи спосіб захисту порушеного права, уточнити зміст позовних вимог в цій частині.

За змістом ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року по справі № 511/219/18 висловив позицію про те, що за своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює.

Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, вправі пред`явити новий позов, у тому числі щодо припинення такого обов`язку.

Зазначене свідчить про можливість звернення позивача за захистом своїх прав у позовному провадженні шляхом пред`явлення позову про припинення стягнення з нього аліментів в порядку ч.4 ст.273 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Фактично право боржника у даному випадку може бути захищене як у передбачений ч.4 ст.273 ЦПК України спосіб, так і передбачений ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки застосування таких норм у цій конкретній справі має ідентичні юридичні наслідки.

До того ж обидва способи захисту не ставляться в залежність до необхідності скасування судового рішення, на підставі якого виданий виконавчий лист і проводиться стягнення.

Тобто існує альтернатива вибору того чи іншого способу судового захисту, а право такого вибору належить заявнику.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Слід зазначити, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З огляду на зазначене вище, вказаний позов не може розглядатися в порядку позовного провадження у цивільному судочинстві судом першої інстанції.

Відповідно до п. 7 ч.4 ст.185 ЦПК України суд повертає позовну заяву, якщо до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За таких обставин, вважаю необхідним повернути позивачеві позовну заяву в порядку п. 7 ч. 4 ст.185 ЦПК України

Керуючись ст.185, 260, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про скасування рішення суду про стягнення аліментів на дитину та на матір дитини, у зв`язку з набранням законної сили іншого рішення суду про встановлення факту відсутності біологічного, генетичного за ДНК батьківства позивача з вказаною дитиною» - повернути позивачу разом з доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони повідомляються про наявність в суді технічної можливості проводити судове засідання у режимі відеоконференції.

Веб-сторінка на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи - http://zv.dp.court.gov.ua.

Суддя Івченко Т. П.