Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8319/17 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О.М.
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/8319/17 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом призначення судової експертизи,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області, постановлену 10 серпня 2020 року суддею Дубовік О.М. у м. Житомирі, повний текст ухвали складено 13 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Житомирської районної ради Житомирської області, Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, ОСОБА_1 , третя особа - обслуговуючий кооператив садівницьке товариство «Зарево», про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, у якому, з урахуванням заяв від 26.02.2020 та від 29.06.2020 (а.с. 46-57, 59-60), просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її власністю - земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_1 провести демонтаж паркана з сітки рабиця, прибирання каміння та засипання штучної водойми (копанки) на дорозі (проїзді) до її земельної ділянки № НОМЕР_1 біля належної їй на праві власності земельної ділянки № НОМЕР_2 в Обслуговуючому кооперативі «Садівницьке товариство «Зарево» с.Василівка Житомирського району; визнати незаконним та скасувати рішення №83 п`ятої сесії сьомого скликання Житомирської районної ради від 29.04.2016 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка передається в оренду ОСОБА_1 , загальною площею 0,1800 га», яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що передається в оренду ОСОБА_1 , загальною площею 0,1800 га для сінокосіння (10.06) на території Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (поза межами населеного пункту); визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,1800 га в межах Василівської сільської ради Житомирського району строком на 49 років для сінокосіння (територія земель - землі водного фонду), кадастровий номер :05:000:1310, який укладено 11.05.2016 в АДРЕСА_1 між Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області та ОСОБА_1 , з моменту його укладення.

У серпні 2020 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву, у якій, просила забезпечити докази шляхом призначення у справі судової технічної експертизи документів.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення вимог її заяви, оплату за проведення експертизи покласти на неї, вирішити питання про розподіл судових витрат.

На її думку, суд безпідставно відмовляє у задоволенні клопотання про забезпечення доказів, аргументуючи це тим, що воно фактично є клопотанням про призначення експертизи, хоча подане нею клопотання про призначення експертизи залишив без розгляду. Вважає, що суд не вжив належних заходів для зберігання технічних документів, наданих на запит суду, а саме «Проекту планировки и затройки территории коллективных садов рабочих и служащих предприятий, организаций и учреждений г.Житомира расположенных в границах земель колхоза им.К.Маркса с.Васильевка Житомирского района", не володіє точними даними, де ці документи зберігаються, посилаючись на аркуш справи, який є лише супровідним листом про їх направлення. Окрім того, витребувані матеріали, які надійшли до суду, не оформлені належним чином (не прошиті, не пронумеровані), а тому є вірогідність їх заміни іншою стороною. Загроза втрати або підміни письмових доказів збільшується ще й у зв`язку з тим, що ці документи не зареєстровані у місцевому фонді документації із землеустрою, Управлінню відповідно до акту прийому-передачі не передавалися. Також їй відомо про факти свідомого вилучення частини документів на етапі передачі їх з Управління на виконання ухвали суду від 26.02.2020 з метою їх підробок, що вбачається при простому візуальному порівнянні штампів матеріалів.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала. Представник відповідача Житомирської обласної державної адміністрації Осадчук К.О. просила апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів суд першої інстанції виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 вимоги по суті є клопотанням про призначення експертизи, адже вказані нею в обґрунтування заяви обставини не дають підстави для висновку про те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, як це передбачено ч.1 ст.116 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів у справі шляхом призначення судової технічної експертизи документів, проведення якої просила доручити судовим експертам державної спеціалізованої установи - Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На вирішення експертам просила поставити наступні питання:

-чи виготовлено надані письмові та графічні матеріали проектної документації під назвою «Проект планировки и застройки территории коллективных садов рабочих и служащих предприятий, организаций и учреждений г. Житомира расположенных в границах земель колхоза им. К. Маркса с.Васильевка Житомирского района» за допомогою копіювально-розмножувальної техніки?

-чи містять надані письмові та графічні матеріали проектної документації під назвою «Проект планировки и застройки территории коллективных садов рабочих и служащих предприятий, организаций и учреждений г. Житомира расположенных в границах земель колхоза им. К. Маркса с. Васильевка Житомирского района» ознаки оригінальності та необхідні реквізити, які б давали їм юридичну силу документу?

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Таким чином, виходячи із аналізу наведених норм, суд задовольняє заяву про забезпечення доказів виключно у випадку, якщо є підстави вважати, що відповідний засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Саме, з метою недопущення випадків втрати доказів, забезпечення об`єктивного та всебічного розгляду і вирішення справи, існує інститут забезпечення доказів у цивільному судочинстві.

Верховний Суд в ухвалі від 26 листопада 2019 року в справі № 401/1824/17 роз`яснив, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, Верховний Суд вказав, що заява про забезпечення доказів може бути задоволена виключно у випадку одночасної наявності таких обставин: сторона не може отримати відповідний засіб доказування самостійно; наявні об`єктивні підстави вважати, що такі засоби доказування можуть бути безповоротно втрачені в майбутньому; заявник обґрунтував в заяві про забезпечення доказів об`єктивний ризик втрати засобу доказування в майбутньому та надав відповідні докази на підтвердження таких обставин.

Водночас, в заяві про забезпечення доказів ОСОБА_1 взагалі не зазначила, яким чином призначення експертизи стане неможливим або утрудненим в майбутньому, не надала жодних доказів на підтвердження даних обставин.

Враховуючи відсутність достатнього обґрунтування необхідності забезпечення доказів шляхом призначення експертизи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для забезпечення доказів.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях.

Подальша відмова суду у задоволенні клопотання про призначення експертизи має інші процесуальні наслідки, а тому доводи представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у цій частині в суді апеляційної інстанції на правильність оскаржуваної ухвали не впливають.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 25 січня 2021 року.