Справа №639/2129/20
Провадження №2/639/178/21
Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря Чубенко О.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та процентів за договорами позики,
ВСТАНОВИВ :
08 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та процентів за договорами позики, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00 доларів США боргу за договором позики 12.03.2017р., та 2855,34 доларів США винагороди у вигляді процентів від суми позики за договором позики 12.03.2017р., а також стягнути з відповідача на користь позивача 2400,00 доларів США боргу за договором позики 11.01.2017р., та стягнути з відповідача 1197,42 доларів США винагороди у вигляді процентів від суми позики за договором позики 11.01.2017р.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 12 березня 2017р. відповідач за договором позики отримав від позивача грошові кошти в розмірі 6000 доларів США, про що склав розписку про запозичення грошей.
За умовами договору позики відповідач повинен повернути запозичені кошти за першою вимогою. Також умовами договору позики передбачена гарантована позичальником винагорода (премія), яка передбачена ст. 1048 ЦК України у вигляді процентів від суми позики, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Крім того, 11 січня 2017р. відповідач за договором позики отримав від позивача грошові кошти в розмірі 2400 доларів США, про що склав розписку про запозичення грошей.
За умовами договору позики відповідач повинен повернути запозичені кошти за першою вимогою. Також умовами договору позики передбачена гарантована позичальником винагорода, яка передбачена ст. 1048 ЦК України у вигляді процентів від суми позики, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином відповідач відмовився отримати цінного листа, у якому містилась вимога про повернення запозичених за розписками коштів.
Крім того, вимогу про повернення коштів позивачем направлено відповідачу через додаток месенджер Viber, авторизований за його телефоном т. НОМЕР_1 . Як вбачається з відображення про доставку відповідач отримав та переглянув відправлення 24.03.2020р.
Отже, боржник ОСОБА_3 вважається таким, що отримав вимогу про повернення позики.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів визначаються договором.
Отже, якщо договором не встановлений розмір процентів, він визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Таким чином, розмір винагороди у вигляді процентів від суми позики, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики, гарантованої позичальником, складає на день подання позову 2855,34 доларів США.
Усього за договором позики від 12.03.2017р. сума боргу складає 8855,34 доларів США (6000+2855,34=8855,34).
За договором позики від 11.01.2017р. на суму 2400 доларів США:розмір винагороди у вигляді процентів від суми позики, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики, гарантованої позичальником, складає на день подання позову 1197,42 доларів США.
Усього за договором позики від 11.01.2017р. сума боргу складає 3594,42 доларів США (2400+1197,42=3597,42).
До теперішнього часу заборгованість за договорами позики відповідачем не сплачена, у зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.Призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 серпня 2020 року закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та процентів за договорами позики. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання.
В судове засідання позивач не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.
Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2017 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 взяв у борг грошові кошти в сумі 6000,00 доларів США у ОСОБА_2 , із зобов`язанням повернути за першою вимогою. Оригінал договору долучено до матеріалів справи. (а.с. 77)
Після того, 11.01.2017 року між сторонами було укладено другий договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 взяв у борг грошові кошти у сумі 2400,00 доларів США у ОСОБА_2 , із зобов`язанням повернути за першою вимогою. Оригінал договору долучено до матеріалів справи.(а.с.78)
За умовами договору позики відповідач повинен повернути запозичені кошти за першою вимогою.
Крім того, вимогу про повернення коштів позивачем направлено відповідачу через додаток месенджер Viber, авторизований за його телефоном т. НОМЕР_1 . (а.с.14-15)
У визначений у договорі строк, відповідач свого зобов`язання належним чином не виконав. Свої зобов`язання відповідач не виконав і на час розгляду справи.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.
Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відсутність у боржника необхідних коштів також не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Проте, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні.
У випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування.
Саме такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року справа №464/3790/16-ц
Відтак, в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час зобов`язання за договорами позики від 12.03.2017 та від 11.01.2017 відповідачем не виконано, проте розмір та порядок сплати процентів не обумовлений сторонами у даних договорах позики, а тому положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані.
У відповідності зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає лише стягненню сума боргу за договором позики від 12.03.2017 року у розмірі 6000,00 доларів США, та сума боргу за договором позики від 11.01.2017 року у розмірі 2400,00 доларів США.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
Станом на 07.04.2020 року курс долару США за обліковою ставкою НБУ склав 27,2365 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2287,87 грн. (228786,60*3391,70/339169,59)
На підставі ст. ст. 526, 625, 629, 1048 ЦК України, керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263267, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 11 січня 2017 року в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) доларів США 00 центів.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 12 березня 2017 року в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США 00 центів.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2287 (дві тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 29 січня 2021 року.

Суддя С.О. Рубіжний