РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси:

в складі: головуючої судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача-приватний нотаріус ОМНО Мельник Ольги Миколаївна про визнання недійсним шлюбу та визнання недійсним договору дарування, скасування запису,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов 11.09.2017р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Мельник Ольга Миколаївна, за яким просила:

1. визнати недійсним шлюб укладений між нею, та відповідачем, зареєстрований 14.05.2011 року, актовий запис №115;

2. визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 03.10.2014 року між нею, та відповідачем;

3. скасувати запис про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 , є самотньою і проживає за адресою в квартирі АДРЕСА_1 , яка була нею приватизована в 1997 р. Іншого житла та нерухомості у неї не має. Близьких родичів у неї не має, чоловік та діти вже померли. Має низьку хвороб , у 2013р. перенесла хірургічну операцію офтальмологічного характеру. Позивачка здавала в оренду кімнату в належній їй 2-х кімнатній квартирі ? хоч це є не зручно, оскільки кімнати є суміжними, але у неї було скрутне становище. Так у 2007р. в якості квартиранта оселився і відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 спочатку він проявив себе як виховна, інтелігентна , доброзичлива людина, ставився до неї надзвичайно шанобливо, дарував квіти, запрошував до розважальних закладів пригощав делікатесами, проявив себе як високопорядний чоловік, який може бути справжнім помічником для хворої похилої людини, який її ніколи не покине, завжди надасть допомогу і вона була переконана що це гідна людина та він після її смерті заслужено отримує її квартиру.

У 2008р. вона надала йому дозвіл на реєстрацію в своїй квартирі, де він і зареєструвався 10.10.2008р. будучи дуже вдячною йому за його постійну допомогу , вона 19.02.2010р. склала заповіт, на нього та на його матір порівну, оскілки іноді він був відсутній бо працював кухарем на суднах, ходив в закордонні рейсі. З метою більшої впевненості, що квартира буде безспірно буде успадкована, він запропонував їй укласти з ним шлюб, та вони зареєстрували шлюб 14.05.2011р. однак після цього його ставлення почало погіршуватися.

Усвідомивши свою помилку, вона запропонувала йому добровільно розірвати шлюб, іле той відмовився. Толі вона звернулась до суду з позовом (справа № 2-1522/10469/11), проте позов було залишено без розгляду. Та після його повернення з рейсу, його ставлення значно покращилось. Він вмовив її, що буде завжди надавати їй допомогу та нагляд.

Проте шлюб було укладено фіктивно з метою - це посилити впевненість його в тому, що після її смерті він як чоловік, безперешкодно успадкує спірну квартиру. Вказане є підставою для визнання фіктивно зареєстрованого шлюбу недійсним згідно ч.2 ст.40 СК України.

В 2012-2013р.р. її рідна сестра ОСОБА_3 яка мешкала в м.Севастополь, почала активно з нею спілкуватися та наполягати щоб вона оформила заповіт на ім`я її сина, що мешкає в м.Одесі, взамін що той буде про неї піклуватися. Така порада обурила відповідача, тому він одного разу розлютився та влаштував бійку з племінником. Усвідомлюючи напружену ситуацію , побоюючись що він буде позбавлений права отримати мою квартиру, відповідач запропонував їй укласти договір дарування квартири за умови надання належної їй допомоги .

Таким чином вона планувала укласти договір дарування лише задля вигоди, а саме: розраховувала, що він буде постійно піклуватися про неї та після смерті, поховавши її, він стовідсотково матиме квартиру. На той час між ними була двостороння домовленість, та повністю відповідала інтересам обох.

Однак після цього відповідача як підмінили, з`явився ОСОБА_2 грубий, жадібний, безсовісний, зловживав алкогольними напоями, заважаючи їй та сусідам, влаштовував нічні гулянки, сусіди 07.06.2016р.викликами поліцію з приводу шуму. Також вона звернулась до поліції, однак після цього він їй пригрозив вбивством та попередив, що планує привести молоду жінку для проживання, та мені потрібно орендувати житло, бо він мене здасть до психіатричної лікарні або вижене. На час подачі він перебуває в рейсі, однак до жовтня 2014р. він зажди показував свої контракти і вона завжди проводжала його в аеропорт, але після укладання договору дарування ситуація кардинально змінилась. Спілкуючись лише по телефону з його матір`ю, остання також не знала місцезнаходження сина. В останні перед від`їздом десь 10-12.08.2017р. відповідач після вживання алкоголю вдарив її по голові та по ногах, в результаті чого її стан здоров`я погіршився, опухло в області правого віка, там де їй було вживлено штучний кришталик. У неї з`явились запаморочення, підвищився тиск, головні болі, був інфаркт. Тому вона звернулась по поліції про скоєння відповідачем злочину.

Отже у позивачки не було наміру дарувати квартиру, позбавляючи себе єдиного житла, бо все повинно було залишитися як і було:вона спокійно там проживає а відповідач їй допомагає. Однак вона продовжує сплачувати за квартиру, та в ній проживати, але атмосфера унеможливлює в ній спокій. Тому позивачка просить задовольнити викладені позовні вимоги. Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою природою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди (постанова ВС від 18.06.2014р.).

При цьому позивач посилається як на підставу вимог на ст.229 ЦК України тобто як на помилку, бо вона мала на увазі створити для себе найбільш сприятливі умови для оптимального життя шляхом укладання договору дарування з метою його зацікавити в здійснені за мною належного догляду та спокійну старість.

Ухвалою суду від 12.09.2017р. заяву про відстрочку сплати судового збору задоволено частково. Суд відстрочив сплату судового збору у розмірі 1280 гривень, але не більше ніж на три місяці. Позовну заяву залишено без руху.

Ухвала суду була отримана представником позивачки 18.09.2017р..

На виконання ухвали суду 20.09.2017р. суду сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с.68,69).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.17 року по зазначеній справі було відкрито провадження та призначено попереднє засідання на 23.10.2017р.

23.10.2017р. в підготовче засідання не з`явилась позивачка, подавши до суду заяву про накладання арешту та виклик свідків та проведення засідання без неї (а.с.76 т1.)

23.10.2017р. в підготовче засідання з`явились відповідач, його представник адв. Караштефан О.В. , діючий по довіреності, третя особа нотаріус Мельник О.М., які позовні вимоги не визнали, які не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, також судом було розглянуто клопотання щодо свідків, ухвалою суду від 23.10.2017р. залишено без руху клопотання про накладання арешту. При цьому суд оглянув оригінали свідоцтва про право власності від 25.02.2014р, договору дарування квартири від 03.10.2014р., витяги з Реєстру, довідку за ф.№1, заяву ОСОБА_1 від 03.10.2014р., копію свідоцтва про шлюб, звіт про оцінку квартири від 24.09.2014р. При цьому відповідач заявив що не має наміру відчужувати квартиру та що він був у рейсі з 14.08.2017р., та повернувся з рейсу 29.09.2017р. та позивачка йому вдома повідомила що вона зібрала речі оскільки збирається поїхати відпочивати десь у санаторій, та поїхала. Через два тижні він від її подруг дізнався, що вона знаходиться в с.Ширяєво у родичів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Він не розуміє що сталося.

Ухвалою суду від 23.10.2017р. цивільну справу призначено до розгляду в судовому засідання на 12.12.2017р.

Ухвалою суду від 01.11.2017р. після сплати судового збору задоволено подану позивачем заяву про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно - спірну квартиру АДРЕСА_1 .(а.с.100 т.1).

Відповідно до Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017р. .

Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII) , розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

У судове засідання 12.12.2017р., з`явились представник позивачки ОСОБА_8 , діюча по довіреності (а.с.108 т.1), відповідач, його представник адв. Караштефан О.В. , третя особа нотаріус Мельник О.М.,

В судовому засіданні суд задовольнив клопотання представника позивачки ОСОБА_8 про виклик свідків, в тому числі і як свідка позивачку.

Також представник ОСОБА_8 надала суду пояснення по суті позовних вимог, якими позов повністю підтримала з викладених в ньому підстав та просила його задовольнити. При цьому зазначила, що ОСОБА_2 оселився в спірну квартиру зі згоди позивачки в 2007р. за договором найму, він винаймав одну з двох кімнат спірної квартири, в 2008р. позивачка його зареєструвала за цією адресою на його прохання, оскільки тоді він був гідним чоловіком, в 2010р. позивачка у нотаріуса посвідчила на нього заповіт, і 2011р. вони уклали шлюб, в 2014р. позивачка подарувала спірну квартиру відповідачу весь цей період часу він мав намір отримати цю квартиру, адже він знав, що для цього треба було доглянути позивачку. Укладання було фіктивним наміром отримати квартиру, у них не було наміру та мети створити сім`ю та мати спільне подружнє життя. Договір дарування було укладено лише на папері, але у позивачки ніколи не було наміру подарувати квартиру, а намір був лише в тому, щоб зробити так, аби забезпечити свою старість. Як такого у них не було спільного господарства, він не давав їй свої гроші, а з 2007р. він лише приносив продукти харчування, проте ходив в рейс і не перераховував їй зарплату, мати відповідача після того як вони побрались, навіть сказала, що наробив її син, адже вона хоче мати онуків, а в них така різниця за віком, відповідач молодше неї на 40 років і це навряд є любов`ю. він в цій квартирі жив з 2007р. як квартирант десь 4 роки, на питання представника відповідача пояснила, що дійсно відповідач до позивачки добре ставився, та дійсно він оплатив за лікування , операцію на оці, ставили штучний хрусталик в око, вартість якого тоді складала 5000 грн. З 2007р. по грудень 2009р. в квартирі позивачка проводила ремонт. В 2012р. було зроблено прибудову до квартири, замінені стеля, та відповідач тоді приймав участь, адже він вже був її чоловіком. Так , вони ночували в одній кімнаті проте на різних ліжках. Да, декілька разів у позивачки була близькість з відповідачем. У позивачі це був третій шлюб. В 2011 році позивачка подавала до суду позво про розірвання шлюбу, проте позов було залишено без розгляду за заявою позивачки. Можливо вона його кохала. Так, відповідач познайомив позивачку зі своєю мамою та сестрою, з якою спілкувалась як з дружиною її сина, яка була згодна залишити її сину квартиру, оскільки позивачка їм обом довіряла та зробила на обох навіть заповіт. При цьому підтвердила що позивачку разом з відповідачем запрошували на святкування 50-річчя до свідка ОСОБА_7 . Після прибудови було отримано новий правовстановлюючий документ. Після шлюбу і після укладення договору дарування позивачка продовжувала там проживати, але це єдине житло. В серпні 2017р. перед тим як піти в рейс, відповідач пиячив та тягав її за волосся, побив та пригрозив що як прийде з рейсу то її вижене. Вважає, що внутрішнє волевиявлення сторін при укладанні договору дарування не відповідала зовнішньому прояву.

За клопотанням представника позивачки ОСОБА_8 оголошено перерву до 15.02.2018р.

В судове засідання 15.02.2018р. з`явились представник позивачки ОСОБА_8 , відповідач, його представник Караштефан , третя особа-нотаріус Мельник О.М., свідок ОСОБА_1 , яка є позивачкою.

ОСОБА_1 як свідок суду пояснила, що в 1996р. вона поховала чоловіка та діти, залишилась на самотті та їй було матеріально важко. Приватизувала квартиру та стала здавати квартиру квартирантам і так познайомилась з ОСОБА_2, тобто відповідачем, який почав винаймати кімнату в квартирі в 1997р. тоді він працював на мореплавних судах в м.Іллічівськ, проте він їй допомагав робити в квартирі ремонт. Оскільки ОСОБА_2 їй весь час допомагав, ходив на базар, купував продукти, ліки, тому вона вирішила що він їй підходить.

В 1998р.він попросив його до себе зареєструвати в спірній квартирі, оскільки він міг піти в рейс з Одеською пропискою, і вона погодилась та прописала його до себе, оскільки вважала його як сина. Після того на його прохання вона надала в борг кошти щоб він зміг піти в рейс на 6 місяців. А коли він повернувся з рейсу, то повів його до магазину, і придбав їй білий костюм, собі брюки і сорочку. Іноді вони разом прогулювались, віддихали в кафе чи ресторані, де іноді також були і інші знайомі, та називаючи її його господинею, то дружиною капітана. Потім до неї в гості прийшов її племінник поздавати її з днем народження, вони випили спиртне та почали сваритися, та ОСОБА_2 сказав племіннику що то його квартира, він тут прописаний, а племінник почав казати що того квартира, тобто мова йшла про спірну квартиру. Тоді ОСОБА_1 вигнала племінника. Тоді ОСОБА_2 запропонував їй одружитися з ним, щоб мій племінник до нього не чіплявся, проте шлюб буде фіктивним, вона погодилась і вони в 2011 шлюб зареєстрували. Потім він пішов в рейс, позичивши на це кошти у друзів ОСОБА_9 . Коли він повернувся з рейсу то запросив її та ОСОБА_6 та її чоловіка в 2011р. в знак вдячності до ресторану в Аркадію де вони добре посиділи за добре накритим столом. Також відповідач запрошував її в гості до своєї мами в м.Сарату, яка там всім казала що вона є його хазяйкою. Проте відносини його до неї були добрі, він купував їй луки, продукти, добре завжди готував бо сам повар, подарував їй кільце золоте, сережки, сукню. Потім знову пішов в рейс. Вона не один раз проводжала його в рейс, писала йому вірші, а він їй з рейсу часто дзвонив та вони говорили. Вона дійсно склала заповіт на нього та його матір і заповіт вона не скасувала. До шлюбу з відповідачем вона була двічі у шлюбі. Так вони жили, він добре відносився, і в 2014р. він поїхав до своєї мами, а їй в ночі стало погано, і прийшлось викликати швидку за допомогою друзів ОСОБА_9 , які подзвонили ОСОБА_2, і той потім приїхав та купив їй необхідні ліки. Та ОСОБА_2 запропонував їй посвідчити у нотаріуса договір дарування квартири та воно погодилася , де вона нотаріусу також надавала документи і вона підписала договір дарування. Нотаріус їй роз`ясняла, що тоді квартира буде належати вже не їй, але вона їй відповіла , що дуже довіряє ОСОБА_2 та вважала, що він її догляне та поховає і квартира тому буде його. Також у неї ще жив інший квартирант на імя ОСОБА_10 , з яким ОСОБА_2 ходив в нічні клуби, приходили випившими, та після нашого побрання ОСОБА_2 почав через декілька місяців, говорити що вона стара, погрожував їй, що здасть її до психлікарні, і вона дуже боялась, приводити в квартиру дівчат. Якось він навіть після нічного клубу прийшов п`яним та почав її бити. Також в 2013р. він їй оплатив повністю лікування ока та їй поставили хрусталик вартістю 6000 грн. , та він до неї приходив в лікарню, приносив поїсти. вона його почала боятися, він згодом пішов в рейс, повернувся 30.08.2017р. і на цей раз він ні разу навіть не дзвонив, хоча раніше завжди їй дзвонив в рейсі, повідомляв коли приїде, вона його чекала . і в той день у нього було поганий настрій та він став їй погрожувати і вона злякалась та пішла з квартири, потім звернулась до поліції, ходила по лікарям, їй порадили подати до суду і вона подала позов. Потім її родич дав їй кошти і вона поїхала до санаторію «Хмельник» , де лікувалась 21 день, приїхала в листопаді 2017р. проте боялась повернутися додому. Вважає укладений з ним шлюб фіктивним, так як він говорив що її родичі йому погрожують і вона його пожаліла та подарувала квартиру, щоб йому не погрожували мої родичі (сестра та племінник). Вона хоче повернутися в свою квартиру.

На питання учасників справи пояснила, що склала у нотаріуса на відповідача заповіт, оскільки він їй весь час допомагав. Він їй говорив при його матері, що він не буде більше одружуватися і що він її догляне, поховає її та йому залишиться квартира. Його мама приїжджала до неї в гості 2 рази, вони разом також до неї їздили, то вона її представляла гостям як хазяйку квартири. Уклала з ним шлюб , спільних коштів у них з ним не було. Також пояснила, що в 1997р. вона з ним познайомилась та він став жити у неї в одній кімнаті з іншим квартирантом в кріслі. Він їй дарував квіти, вони разом гуляли. Іноді він приходив п`яний та приставав до неї та між ними булі близькі інтимні стосунки після одруження. Також відповідач возив її в гості до своєї мати та до своєї тітки в м.Миколаїв. також вона була на похоронах коли помер його батько,та замовляла вінок. Також вона разом з ОСОБА_2 приходила в гості до її друзів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 50-річчя ОСОБА_7 в кафе і тоді відповідач їм повідомив що ми зареєстрували шлюб і він ї при цьому купив обручку, яку вона деякий час носила та потім зняла. Вона побудувала прибудову до квартири, та хоча ми були в шлюбі, був заповіт, та він хотів щоб квартира залишилась йому. Спали вони в кімнаті але на різних ліжках. При реєстрації шлюбу в ВДРАЦС вона не казала що цей шлюб фіктивний та після чого вони продовжували жити в одній кімнаті, він доглядав за нею, дарував квіти, купував продукти, ліки,, був дуже хорошим. При підписанні договору дарування вона читала цей договір. При його посвідчені нотаріус їй пояснювала, що якщо я підпишу такий договір, то тоді квартира вже не буде їй належати, і що тоді він може її вигнати, але вона їй відповіла, що вона довіряє ОСОБА_2 і що ця квартира буде його і вона нотаріусу не розповідала що вона не розуміє договору і що він її побив, тягав за волосся. Але після підписання такого договору через деякий час він змінився в гіршій бік, почав їй погрожувати що здасть в психлікарню. Вона хоче все повернути. Так, раніше вона подавала позов про розірвання шлюбу, проте позов було залишено без розгляду за її заявою, оскільки він її перепросив, та почав цілувати їй ноги та руки. Вона вже не хоче з ним миритися.

На питання нотаріуса, свідок сказала що говорить правду та ОСОБА_2 весь час при посвідчені договору був при ній, підтвердила, що нотаріус її запитувала чи дійсно вона бажає саме подарувати йому квартиру, на що вона їй відповіла що вона так хоче, так як довіряє йому. Також свідок потім приходила до нотаріуса разом зі своїм представником ОСОБА_8 у восени 2017р. щодо інформації по правочину . Договір дарування підписала бо вірила і довіряла відповідачу. Також підтвердила,що перед підписанням договору дарування з нею на одинці розмовляла нотаріус Мельник О.М. та все роз`яснила щодо суті цього договору, проте вона наполягала саме на його укладанні.

По справі оголошено перерву до 04.04.2018р., та у зв`язку з перебуванням 04.04.3028р. у відпустці оголошено перерву до 29.05.2018р.

29.05.2019р. в судове засідання з`явились представники позивачки ОСОБА_8 , просила визнати явку відповідача обов`язковою для дачі пояснень, та подала клопотання про призначення по справі комплексної психолого-психіатричної експертизи, та представник відповідача Караштефан О.В. , не з`явились позивачка, відповідач у зв`язку з перебуванням в рейсі, та третя особа нотаріус.

Представник відповідача надав суду свої пояснення, за якими просив відмовити у задоволені позовних вимог, вважаючи, що підстави позову зовсім не доведені, а різниця у віці не передбачена як підстава для задоволення таких позовних вимог. Також зазначив, що не дивлячись на таку різницю у віці між сторонами, шлюб їх був справжнім, вони жили в одній квартирі, вели спільне господарство, були знайомі з родичами з обох боків. Квартиру вона подарувала своєму чоловіку та при цьому чітко розуміла наслідки цього, та довіряла йому. Та обставина, що у неї не має іншого житла, така обставина не може бути підставою для задоволення позову. Вони до цих пір в шлюбі та відповідач навіть не намагався позбавити її житла, ніяких замахів на її життя відповідач не робив у неї є ключі від квартири, відповідач досить ласкаво до неї відноситься та її зовсім ніхто не вигоняв з квартири. Позов є безпідставним також просив відібрати особисті пояснення у відповідача після того, як той повернеться з рейсу. Також вважав що витання щодо експертизи необхідно вирішити у всіх учасників процесу.

У зв`язку з неявкою третьої особи та відповідача по справі оголошено перерву до 05.09.2018р.з метою виклику свідків та інших учасників справи.

05.09.2018р. в судове засідання з`явились представники позивачки ОСОБА_8 , представник відповідача Караштефан О.В. , третя особа нотаріус Мельник О.М.

Представник відповідача повідомив суд, що після останнього засідання позивачка нову поселилась в спірну квартиру та їй ніхто не чинити перешкод у її проживання та користуванні. Він особисто в поліції віддав ключі від квартирі позивачці, де вона була разом з ОСОБА_8 .

Представник позивачки ОСОБА_8 пояснила що після того як відповідач пішов в рейс, то були змінені замки у зв`яжу з чим вони звернулись по поліції, 11.04.2018р. поліція надала відповідь, що вони провели бесіду після чого він віддав позивачці ключі і вона змогла знову поселитися і користуватися квартирою. Також надала докази, фото кімнати де вони разом мешкала і що там стоять два окремих ліжка для кожного, довідку про отримання соціальної допомоги.

Третя особа-нотаріус Мельник О.М. надала в судовому засідання пояснення, де просить відмовити у задоволенні позову, оскільки нею було вчинені дії по посвідченню 03.10.2014р. договору дарування квартири в чітко визначеному законодавством порядку, була згода на його вчинення особисто позивачки, з якою перед посвідченням договору дарування вона особисто розмовляла, при цьому без присутності її чоловіка, з глазу на глаз, попросивши вийти з кімнати ОСОБА_2 , де вона з нею провела бесіду вдвох, чи це є її добра воля, чи вона розуміє наслідки ви вона бажає дарувати і що буде після договору дарування і що тоді вона вже не буде власником квартири, можливо вона хоче просто залишити заповіт, на що вона їй відповіла, що вона хоче тільки повністю подарувати свою квартиру , при цьому вона була адекватна, нотаріус прочитала текст цього договору в голос і вона сама договір також читала і на всі її питання , чи вона прийшла сюди без тиску і добровільно, вона твердо стверджувала, що вона хоче це зробити і що це її воля і ніхто її до цього не примушував і хоче щоб ОСОБА_2 був господарем квартири. Твердо вимагала оформити саме договір дарування, навіть ні єдиного слова не було про договір довічного утримання, хоча нотаріус пропонувала їй різні варіанти ( або заповіт, або договір дарування лише на частину квартири). Будь-яких сумнівів того що вона нічого не розуміє у неї не виникло. Сторони є подружжям. Вважає, що позивачка абсолютно все розуміла, була її воля і підстав для задоволення позову не має.

На питання учасників справи, пояснила, що за 3-4 дня до посвідчення договору всі документи їй дійсно приніс відповідач, та після того вона обидві сторони запросила до себе і все роз`яснила щодо такої угоди та про їх наслідки, перевірила всі реєстри, зачитала в голос договір, сторони ознайомились і потім форм лила договір за їх згодою і волею. Вона не пам`ятає чи передавались при неї ключі від квартири. Реальний її намір підписати такий договір вона встановила у співбесіді перед його укладанням і вона все їй роз`яснила, що після його укладання вона вже не буде власником квартири і вона це добре розуміла і все рівно стверджувала що хоче подарувати квартиру що він до неї дуже добре відноситься і вони разом живуть. Позивачка їй сказала, що оскільки вони є подружжям то вони будуть і потім жити разом. При цьому позивачка знаходилась у спокійному стані, не нервувала, абсолютно розуміла навіщо до мене прийшла. При цьому вона у співбесіді одразу їй повідомила що це її чоловік і що хоче подарувати квартиру, щоб потім до нього ніхто не мав ніяких претензій. Позивачку вона ще раз бачила восени 2017р, коли вона прийшла до неї в офіс разом з ОСОБА_8 і ще якась була жінка щоб розірвати цей договір, і тоді нотаріус їй нагадала проведену з нею попередньо бесіду, і вона це не заперечувала, що тоді я їй все роз`яснила і що вона все розуміла, і вона добре пам`ятала все що та їй роз`яснювала. У позивачки добра пам`ять, оскільки під час посвідчення договору в 2014р. у неї в офісі стояв великий горщик з квітами, про який вона їй нагадала, а зараз його вже не має.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 та знайома з нею з 2013р., називали всі її баба ОСОБА_1 . Вона дуже активна жінка, життєрадісна, та іноді вона до неї заходила, підтримували сусідські відносини. Вона бачила , що до неї весь час заходять якісь молоді хлопці, і вона так зрозуміла, що ОСОБА_1 їм здавала в найм житло, також вона там бачила і ОСОБА_2 ОСОБА_2 , думала що це її постоялець. Потім їй сусіди розказали, що це її чоловік з 2014р. , та вона у ОСОБА_1 запитала про це, що це все із-за квартири і свідок тому так зрозуміла, що це шлюб фіктивний. Десь 2, 5 роки потому чула як галасно вночі звучала музика, ОСОБА_2 був в неадекватному стані, п`яний та вони викликали поліцію. Баби ОСОБА_1 там не було, тобто він став себе проявляти. Рік назад вона їй показувала синяки, що ОСОБА_2 її побив. Десь 7-8 місяців назад вона заходила до нею зробити укол. Зараз вона там живе та добре виглядає, у неї завжди помада га губах, зачіска, зробила собі зуби, ходить з рюкзаком і ловить рибу. В квартирі позивачка проживає постійно, іноді десь зникає. В 2016р. її чоловік ОСОБА_12. і може бути що в 2016р. викликали поліцію та двері відчиняв ОСОБА_2 , а бабу ОСОБА_1 вона тоді не бачила. Не чула щоб вони називала один одного чоловіком та дружиною. Потім баба ОСОБА_1 рас сказала їй, що вона подарувала ОСОБА_2 квартиру , на що я їй сказала що вона ненормальна тоді, навіщо. Про їх шлюб мені розказали сусіди, ще тоді всі сміялись, бо між ними велика різниця у віці. Те, що цей шлюб фіктивний це думка свідка, оскільки її бентежить факт великої різниці у віці. Сама ОСОБА_1 їй не говорила що цей шлюб є фіктивним і про обставини його укладання їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 це його родичка, так як вона була дружиною брата його батька і вони т. ОСОБА_1 знають давно, зі свого дитинства і до сих пір підтримує з нею відносини. Вона рано втратила чоловіка та дітей і залишилась одинокою та їй було важно, вона здавала своє житло в найм студентам, кормила їх. Він іноді зі своїм ще батьком до неї навідувались та допомагали. Якось появився квартирант ОСОБА_2 , який своєчасно вносив платню за житло, він був моряком, ходив в рейс. Якось вона до нас приїхала десь в 2008-2009р.р. та сказала що ОСОБА_2 потрібні гроші щоб піти в рейс, і що вона віддає йому всі свої гроші, але це недостатньо, і вони з дружиною допомогли і дали їй 200 долл. США. Також говорила, що його не пустять в рейс, якщо у нього не буде Одеської прописки і що вона його зареєструвала у себе в квартирі. Коли він в рейсі, то вони їй допомагали а коли він повертався з рейсу, то помітили. Що той дуже добре до неї відноситься, він водив по всім лікарям,допоміг зробити нові зуби,всюди були разом. Колись вона їм з жінкою пропонувала доглядати її, але вони відмовились. У т. ОСОБА_1 є ще сестра в м.Севастополь та в Одесі її син-тобто племінник, який також ходив до неї і коли той дізнався що т. ОСОБА_1 зареєструвала в себе ОСОБА_2 , то між племінником, її сестрою та ОСОБА_2 почались сварки, племінник приходив та намагався прогнати ОСОБА_2 , а той на це тоді запропонував їй оформити шлюб, щоб від низ відстав племінник з сестрою. Проте чомусь його з дружиною не запросили на одруження. Про їх шлюб вони дізнались, коли ОСОБА_2 прийшов з рейсу та запросив нас до ресторану в Аркаді щоб відсвяткувати, у них були на пальцях обручки і тоді їм стало відомо, що вони у шлюбі. Але т. ОСОБА_1 сказала що цей шлюб фіктивний, щоб її сестра їх не чіпала і що ОСОБА_2 до неї добре відноситься. Потім вони до них приходили в гості і на день народження і бачили що вони сплять в одній кімнаті, але при цьому в іній кімнаті у них продовжували наймати житло молодий парень. Якось вона вночі йому зателефонувала , бо їй стало погано, він до неї приїхав і викликав швидку, та надали допомогу, тоді ОСОБА_2 не було вдома, бо поїхав до своєї мами, свідок сказав щоб вона його викликала та той на слідуючий ранок приїхав та потім подзвонив і сказав що він сам за нею буде доглядати. Потім він нас більше не залишав з нею на одинці, коли ми приїжджали до них. Згодом вона якось приїхала та повідомила, що подарувала квартиру йому? так як боявся що та помре але вона була впевнена що зможе цей договір розірвати . Десь 2 роки тому коли ОСОБА_2 був в рейсі, у неї забрали все золото. Вони розуміли що він з нею живе не як чоловік з жінкою. В 2014р. у відповідача не було довго роботи і почав зловживати спиртним, хоча всюди з нею ходив, і до нас та показував що до нею добре відноситься, потім в 2014-2015р.р. він почав її виганяти, забирав ключі, навіть вдарив по голові, моя дружина водила її до лікаря, а коли він повернувся з рейсу, то він забрав її , потім вона від нього ховалась, вони її направили до санаторію на лікування восени 2017р.На питання його дружина 2013-2014р. навіщо вона подарувала йому квартиру, та відповіла що вона може відмінити дарування в любий момент і щоб моя дружина на турбувалась з цього питання, тоді все було добре. А потім він змінив своє відношення до неї, тоді вона і захотіла відмінити договір, але їй пояснили, що тепер це вже не легко. На питання головуючого відповів, що якби у них це був справжній шлюб, тоді б вони їх запросили на весілля. Підтвердив, що ОСОБА_2 до неї добре ставився та, проте їм вона ніколи не пропонувала зробити договір дарування.

По справі оголошено перерву для виклику інших свідків до 09.10.2018р.

В судове засідання з`явились представник позивачки, відповідач ОСОБА_2 , його представник, третя особа, не з`явились свідки.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що позов не визнає, оскільки вважає що шлюб у них до сих пір є справжнім, та догові дарування вчинено з волі позивачки. Він з нею познайомився в 2003р., коли він ще наймав у неї койко-місто десь 15 років потому. В 2008р. він у неї прописався,і тоді там ще жили також двоє хлопців в іншій кімнаті. Потім він їй сказав, що це все йому набридло, і він піде, але вона йому сказала, що вона від тих хлопців відмовиться і що я буду з нею разом з нею жити, оскільки він хороший, працює, нормально себе поводжу у неї не має дітей і так вони з нею поговорили і вона погодилась його до себе прописати . Також вона йому сподобалась як жінка, оскільки йому завжди подобались старші жінки і він почав за нею залицятись , дарував їй квіти,і це їй сподобалось, були спільні прогулянки, всіляко їй допомагав і вона йому зізналась у коханні до нього. Вже з 2006р. він не платив за житло, а він втрачав кошти на харчування спільне. Вони разом їздили до його мами , також вона возила його по всім своїм родичам щоб познайомитись. У них все було дуже добре, вони ходили по ресторанах, гуляли разом , танцювали і в «Ітака», «Паладіум» оскільки тоді добре заробляв, з рейсу кожен раз приїздив до неї з квітами, а вона його чекала, накривала стіл, вони друг за друга хвилювались. Перед тим як піти в рейс він завжди намагався. Щоб вона пройшла огляд у лікарів, та здала необхідні аналізи, щоб він почувався за це спокійним, він їй поставив нові зуби. Вона сама йому запропонувала скласти на нього заповіт, хоча я запитав навіть навіщо, але вона так хотіла і я їй допоміг зібрати для цього необхідні документи(іпн, паспорт) і вони разом ходили до 6 держнотконтори де і складено заповіт на нього. Вони завжди все робили разом. Потім він ходив в рейси жили душа в душу як чоловік і жінка, вона йому писала вірші. Потім вони в 2011р. уклали шлюб за її ініціативною, оскільки до цього він хотів прожити життя з такою жінкою. Навіть попре те, що на сьогодні вона постійно не живе в квартирі, то все одно вона до сих пір ходить до нього, навіть вчора була у них в квартирі і вони разом гуляли в парку, він її кохає і вона його теж. При укладанні шлюбу вони ніколи на це не запрошували. Жили добре, ходили до театру на вистави, в кіно, гуляли, а до цього вона не знала про таке. Після кожного рейсу він приходив та робив якісь ремонті роботи, поміняли шпалери, та всі вікна на пластикові, двері. У неї було невеличка прибудова, вони почала там ремонт без дозвільних документів, та нас оштрафували і він сплатив штраф у розмірі 8000 грн. та потім все узаконив, зо що також сам сплачував і все це було за їх обоюдною згодою. Замінив їй зуби. Коли його не було, був в рейсах, то у неї проживали якісь невідомі люди, безхатченки, та інші неблагополучні, все це не подобалось, бо у неї пропадали її речі, коштовності. Одразу після укладання шлюбу до неї прийшов її племінник і вона йому повідомили що мі одружені, а той вчинив з ним сварку та побив оскільки він зі свої мамою тобто сестрою позивачки хотіли забрати у неї квартиру. Потім вона з якоюсь своєю подругою порадилась і сказала що заповіт може бути оспорений, а ОСОБА_1 хотіла, щоб квартира залишилась тільки мені і щоб вже ніхто не зміг не неї претендувати, тоді ми з нею зрозуміли, що тоді ліпше зробити договір дарування і вони вернулись до нотаріуса Мельник О.М. , всі документи вони готували разом, без її відома він нічого не вирішав, и тоді три року тому вони склади та посвідчили договір дарування квартири. Перед його укладання мене нотаріус попросила вийти і залишилась з ОСОБА_1 наодинці без мене, вони там довго розмовляли та потім при ньому вона їй роз`яснила суть договору і що вона може залишитись на вулиці та пропонувала їй ще раз подумати. Але ОСОБА_1 наполягала на його посвідчені. Він піклувався про неї, про її здоров 'є, купував ліки, гуляли у моря 12 квітня у неї день народження, він готував святковий стіл, робив банкети, вони запрошували її подруг та друзі. Потім він був в рейсі десь 1, 5 місяці та в квітні повернувся додому і застав там свою дружину ОСОБА_1 , і вона була чомусь як чужа людина, хоча до цього чекала його, накривала стіл, та сказала йому, що вона їде в санаторій, та він пішов переодягнутися, а коли повернувся, то її вже в квартирі не було. Потім він подзвонив її ОСОБА_6 , вони разом ходили в ресторан коли одружились, та вона йому повідомила, що віт такой-сякой , що я ображаю ОСОБА_1 , знущаюсь над нею і що вони їх забрали до себе, і вони подадуть на мене до суду і щоб їй не дзвонив, а дзвонив їх адвокату ОСОБА_8 . На що останній був здивований, оскільки він ніколи не ображав ОСОБА_1 та інших жінок. Він подзвонив ОСОБА_8 , яка йому запропонувала розірвати з ОСОБА_1 шлюб,і щоб я відмовився від договору дарування квартири, забрати свої речі та виїхати. Я дуже всьому здивувався, адже я весь час виконував будь-яких її каприз, не ображав, я хвилювався за неї, бо телефон її не відповідав. З квітня 2018р. по вересень 2018р. я був в рейсі і весь цей час вона проживала в цій квартирі, добровільно вселилась, нехай живе. 03.10.2018р. він попросив у неї ключ від квартири та ввечері у присутності її адвоката ОСОБА_8 ми разом зайшли в квартиру, дала ключ, і вона потім разом з нею пішла з квартири і ОСОБА_8 відповіла що весь цей час ОСОБА_1 буде жити у неї в квартирі, але ж я її ніколи не виганяв. А вчора ОСОБА_1 подзвонила мені та сказала, що хоче прийти до мене та поговорити, я погодився, і вона прийшла, ми поговорили та я запропонував їй залишитися та жити разом як і раніше, ми гуляли разом біля моря, пили чай і вона пішла. А сьогодні вранці вона знову прийшла до мене і запропонувала мені віддати їй документи і тоді все залишиться як і раніше, будемо жити. На що відповів навіщо вони їй, вважає що документи необхідні не їй, а ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , щоб цю квартиру потім собі чи дім залишити, а тоді вона залишиться без житла. Овна пішла подумати про це. Відповідач пояснив що він її не ображав і не виганяв.

На питання учасників справи пояснив. Що він купив їй білий костюм, дві обручки, вони зареєстрували шлюб і потім носили ці обручки. Про шлюб вони повідомили ОСОБА_9 та відсвяткували з ними це в ресторані. Всі ці роки ми разом жили як чоловік і жінка, називав її ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , а коли ми ходили до ресторану то вона просила її називати то генеральшою, то вчителькою, мабуть щоб люди так думали. Він не знав про те, що вона вже подавала до суду про розірвання шлюбу. За час їх життя квартира суттєво змінилась, все поміняно, проведена водопостачання, електрика, перероблялись стіни, за його рахунок, купив новий холодильник. Весь цей час в іншій кімнаті проживав ще Володя з 2012р. та з`їхав десь в липні 2018р. коли той в рейсі, то він просив попогати ОСОБА_1 .

Представник позивачки ОСОБА_8 підтвердила, що позивачка проживає тепер у неї в квартирі, але і в інших людей періодично.

Суд оголосив перерву до 21.11.2018р.

В судове засідання 21.11.2018р. з`явились представник позивача , представник відповідача, відповідач, третя особа, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_6 .

Представник позивачки заявила клопотання про виключення з кола свідків ОСОБА_15 , оскільки той помер та свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , просила продовжувати розгляд справи без їх виклику, яке суд задовольнив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є тіткою її чоловіка ОСОБА_7 , з яким у шлюбі з 1999р. та знайома з нею з 2000р., у неї помер чоловік, а потім син та дочка, та була одинокою і вони приходили до неї в гості. В серпні 2006р. вона їй пропонувала також її доглядати, але вона відмовилась, оскільки у неї сімя, двоє дітей, батьки, та розказувала що у неї є квартиранти , вони кожного року привозили їй вечерю, і на Різдво в 2007р. також їй привезли вечерю і тоді вона їх познайомила з ОСОБА_2, розказала їм , що він порядний чоловік, ходить в рейси, і тоді вони їй казали, що авжеж то її справа, і що біля неї є рядом чоловік. Потім вона якось їм подзвонила і рас казала, що у неї є 700 долл. США та попросила в борг 200 долл. СШП, щоб ОСОБА_2 зміг піти в рейс на Турцію та вона була впевнена що він гроші віддасть і вони дали гроші їй в бор десь в 2018рю та ОСОБА_2 зміг піти в рейс та через місяць він вислав кошти, які вона їм і повернула. Десь в 2009р. вона також просила кошти в борг, але вони тоді не змогли їй допомогти з грошима., а допоміг їх син і потім згодом ОСОБА_2 кошти в розмірі 1500 долл. США повернув . вони приходили в гості до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до 2010р. у неї же також жив її племінник, який любив випити, і у них бували сварки, оскільки той злився що у ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , та й ще коли дізнався що вона його прописала. Якось після того як ОСОБА_2 повернувся з рейсу, то він вирішив нас віддячити та запросив нас в літку 2011р. в ресторан в Аркадію у «Вестерн», був хороший стіл та ОСОБА_2 повідомив їм, що вони одружилися, купили обручки, а ОСОБА_1 сказала що це фіктивно, задля того, щоб відстала від неї її сестра та племінник. Але вона тоді похизувалась купленим ОСОБА_2 їй костюмом, та квітами та була дуже задоволена. Вона неодноразово чула як відповідач називав ОСОБА_1 своєю хазяйкою, дружиною капітана,хоча вона не бачила між ними ніяких обіймів. ОСОБА_2 допоміг їй поставити зуби, а також заплатив за операцію на очах, їй поставили хрусталик, ОСОБА_1 була задоволеною, бо він тоді не пошкодував коштів, завжди купував продукти, гарно стіл накривав, аж свідок захоплювалась, навіть брала у нього рецепти. Також у них ще жив квартирант ОСОБА_10 , потім поїхав на деякий час та потім повернувся, та вони робили ремонт в квартирі, ОСОБА_1 все підходила та вона була дуже задоволена. Якось вона розказувала що коли був племінник та він напився, то між ОСОБА_2 та племінником сталася бійка. Десь в 2014р. ОСОБА_2 поїхав до свої матері, та серед ночі ОСОБА_1 їм подзвонила, їй було погано себе почуває, і до неї поїхав її чоловік, викликав їй швидку, її обстежили, стався мікроінсульт, зробили укол та потім вдень приїхав ОСОБА_2 та вони вже не були їй потрібні, потім подзвонила та повідомила що він купив ліки та все добре. 12.11.2014р. у свідка день народження, вона її запросила і ОСОБА_1 прийшла разом з ОСОБА_2 , подарували їй ікону, та ОСОБА_1 при усіх повідомила, що вона переписала квартиру на нього та ми її привітали, та потім на моє питання що вона наробила, та їй пояснила, що їй нотаріус все роз`яснила і що він не такий, як всі думають, та вона в ньому впевнена. 21.05.2015р. у чоловіка був ювілей та вони прийшли разом, ОСОБА_1 була щаслива. Потім літом 2015р. подзвонила та сказала що ОСОБА_2 змінився, зловживає спиртним, та вона зверталась в міліцію, його оштрафували, та вона не може відпочити. Потім ОСОБА_1 просила у них коштів бо ОСОБА_2 не допомагав,, вони співчували їй. Потім вони прийшли до них на день народження ОСОБА_2,але у ОСОБА_1 боліла голова, та ОСОБА_2 накрив дуже добрий стіл, все було смачно. Потім вони стали рідше до них приходити та дзвонити та потім свідок у зв`язку з сімейними обставинами не цікавилась ними. Потім якось подзвони ОСОБА_2 та попросив нас приглянути за М та вони погодились потім якось їм подзвонила ОСОБА_1 та повідомила, що у неї пропали коштовності та що вона погано себе почуває, а коли свідок навідалась до неї, то та їй сказала ,що її побив ОСОБА_2 та просила її рятувати , і свідок їздила з нею по лікарям, обстежувала її, і вона допомогла їй і тоді вона їй сказала що не хоче там залишатися, потім вона повідомила що їй знайшли адвоката, з яким свідок потім зустрілася, тобто з ОСОБА_8 та потім вони разом поїхали до нотаріуса Мельник О. , і ОСОБА_1 там все пригадала і нотаріус також все пригадала, і що між ними велика різниці і віці та сказала що нічим не може вже допоїти і вони пішли. В кінці восени 2017р. ОСОБА_2 повернувся з рейсу , подзвонив свідку та запитав де ОСОБА_1 , та вона відповідала що ОСОБА_1 у подруги бо боїться залишатися вдома та вона з ним не буде розмовляти в листопаді 2017р. ОСОБА_1 поїхала в санаторій на 21 день, вони їй допомогли з путівкою і там вона відновилась по стану здоров`я.

На питання учасників справи відповідала, що ОСОБА_1 весь час вимагала щоб ОСОБА_2 був рядом, і він ходив за нею хвостиком, спали вони на різних ліжках . після договору дарування він гроші їй перестав давати, крім того ОСОБА_1 була двічі заміжня, та ОСОБА_2 у неї третій чоловік. Про те, що її побив ОСОБА_2 та став зловживати спиртними напоями їй стало відомо зі слів ОСОБА_1 .

При цьому відповідач заперечував що він побив позивачку та зневажав її та що він ніколи з свідками не обговорював їх стосунки з ОСОБА_1 і ніколи не говорив що це йу них фіктивний шлюб. Він і зараз хоче щоб позивачка повернулась до нього.

Нотаріус Мельник зазначила що свідок каже неправду в частині того що коли до неї вони трьох прийшли, то позивачка начебто говорила про якісь пункти щодо її догляду, бо такого не було а навпаки позивачка згадала ту їх розмову де вона все їй роз`яснювала і та наполягала на договорі дарування.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що знайом з відповідачем десь 5 років, бо жив разом на спірній квартирі в 2012-2013роках та до 2018р. в прохідній кімнаті 2-х кімнатної квартири, а ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 в іншій великій кімнаті, йму було вигідно проживати за невелику платню,аж доки в серпні 2018р. його не виселила ОСОБА_1 зі своїм адвокатом. Іноді на свята разом сиділи за одним столом, між ними були сімейні стосунки, ОСОБА_2 купував їжу, проте що вони в шлюбі йому відомо від обох сторін та про те, що в 2014р. ОСОБА_2 став власником квартири зі слів ОСОБА_1 . Перед уходом ОСОБА_2 в рейс в 2017р. зі стало позивачки стало відомо, що ОСОБА_2 її побив, але він цього не бачив, хоча був здивований. Також зазначив, що для нього такий шлюб був дивний, адже у них велика різниця. Він допомагав їм по ремонту квартири.

Представник позивачки ОСОБА_8 заявила клопотання про те, що після пояснень в судовому засіданні нотаріуса Мельник О.М. вона зрозуміла що необхідна експертиза та заявила клопотання про приєднання висновку комплексно психолого-психіатричного дослідження щодо позивачки.

Представник відповідача заявив клопотання про надання часу на висловлення своєї думки з цього питання, яке суд задовольнив та оголошено перерву до 14.02.2019р.

В судове засідання 14.02.2019р. з`явились представник позивачки адвокат Адабаш С.А, діюча за ордером, відповідач, його представник та третя особа нотаріус Мельник О.М.

Адв.Адабаш С.А. заявила клопотання про ознайомлення з матеріалами справи , зазначивши при цьому що вона тільки ознайомилась з процесуальними ухвалами суду, що є в відкритому державному реєстрі судових рішень. Також зазначила, розгляду справи, і що їй не зрозуміло на якій стадії що на її думку суд повинен був, але ще не прийняв ухвалу суду про закінчення підготовчого засідання і призначення справи до розгляду по суті.

Суд роз`яснив представнику позивача що розгляд справи знаходиться на стадії судового розгляду з 12.12.2017р., та сторони та свідки вже надавали пояснення по суті, а також їй вручено копію ухвали суду від 23.10.2017р.

Суд у зв`язку з вступом у справу нового представника позивачки адв. Адабаш С.А. задовольнив її клопотання та по справі оголошено перерву до 16.05.2019р.

06.05.2019р. представник позивачка з матеріалами справи була ознайомлена, про що свідчить відповідна розписка (т.2 а.с.10).

В судове засідання 16.05.2019р. з`явились представник позивачки адвокат Адабаш С.А, діюча за ордером, представник Караштефан О. В. відповідача та не з`явилась третя особа нотаріус Мельник О.М., надавши заяву про відкладання засідання. При цьому представник відповідача що на час розгляду справи відповідач знаходиться в рейсі, а позивачка проживає в спірній квартирі, та між ними добрі стосунки.

Представником позивачки адв. Адабаш С.А. було також заявлено клопотання про проведення врегулювання спору за участю судді згідно ст..185 ЦПК України, та про виклик свідка ОСОБА_3 , так як вона все ж вважає, що суд знаходиться на стадії підготовчого засідання.

Враховуючи думку представника відповідача, який заперечував щодо вказаного клопотання, суд згідно ст.222 ЦПК України відмовив у задоволенні клопотань адв. Адабаш С.А. , оскільки знову роз`яснив, що з 12.12.2017р. справа розглядається в судовому засідання, сторонами і свідками надавались пояснення, та врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін і до початку розгляду справи по суті (ст.201 ЦПК України). Також роз`яснено право на подачу клопотання про приєднання висновку від 16.11.2018р. через канцелярію у відповідності до ст.83 ч.9 ЦПК України.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання нотаріуса Мельник О.м та по справі оголошено перерву до 16.07.2019р.

В судове засідання 16.07.2019р. з`явилась третя особа нотаріус Мельник О.М та не з`явились представник позивачки адвокат Адабаш С.А, діюча за ордером, надавши заяву про відкладання засідання, та не з`явився представник відповідача.

У зв`язку з неявкою адв. Адабаш С.А. та її клопотанням і неявкою представника відповідача по справі суд оголосив перерву до 31.10.2019р.

31.10.2019р. в судове засідання з`явились представник позивача адвокат Адабаш С.А., відповідач та його представник - адвокат Караштефан О.В., третя особа приватний нотаріус Мельник О.М..

У судовому засідання представник відповідача адвокат Караштефан О.В. заявив суду клопотання про процесуальне реагування з питань несплати позивачкою повного розміру судового збору відповідно до ухвали суду від 12.09.2017р., зазначивши, що позивачка сплатили лише 640 грн. та не сплатила протягом передбачених судом трьох місяців останню суму за пред`явлені нею позовні вимоги у розмірі 1280 грн.

Представник позивачки адв.Адабаш С. визнала факт несплати повному обсязі судового збору.

Приватний нотаріус Мельник О.М. також підтримала заяву представника відповідача, зазначивши, що позивачка не виконала обов`язок щодо сплати судового збору.

Ухвалою суду від 31.10.2019р. позов залишено без розгляду відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.257ЦПК України .

Постановою апеляційного суду Оденської області від 11.03.2020р. ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2019 року скасувано з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

27.05.2020р. в судове засідання з`явились представник позивача адвокат Адабаш С.А., третя особа приватний нотаріус Мельник О.М., не з`явились відповідач та його представник - адвокат Караштефан О.В., які не повідомили суд причини своєї неявки.

При цьому адв. Адабаш С.А. наполягала на продовжені розгляду справи, враховуючи тривалий термін розгляду справи. Третя особа просила перенести судове засідання, оскілки представник відповідача та відповідач завжди з`являлись в засіданні та послалась на відсутність належного їх повідомлення, у зв`язку з чим суд оголосив перерву до 21.07.2020р. для їх належного повідомлення.

21.07.2020р. в судове засідання з`явились представник позивача адвокат Адабаш С.А., відповідач , третя особа приватний нотаріус Мельник О.М., не з`явився представник - адвокат Караштефан О.В., який не повідомив причину неявки, проте смс-повідомлення не було доставлено. Відповідач пояснив що йому невідомі причини неявки його адвоката, та розмовляв з ним, і що він повинен був з`явитися в суд, проте від учора його телефон не відповідає.

Адв. Адабаша С.А. заявила що адв. Караштефан О.В. було судом направлена судова повістка, проте вважала, що така обставина як відсутність відомостей про його належне повідомлення не є перешкодою для завершення розгляду справи.

Суд, у зв`язку з не згодою відповідача продовжувати розгляд справи без його представника, який бере участь у справі з 2017р., ухвалив оголосити перерву по справі до 19.10.2020р.

19.10.2020р. в судове засідання з`явились представник позивача адвокат Адабаш С.А., відповідач та його представник - адвокат Караштефан О.В., третя особа приватний нотаріус Мельник О.М..

Адв. Адабаш С.А. заявила клопотання щодо поновлення строку на подачу доказу та приєднання до справи доказу- копію експертного психіатричного висновку від 16.12.2018р., яке було заявлено ними в листопаді 2018р. та про заміну одного свідка ОСОБА_3 на іншого свідка ОСОБА_18 .

У зв`язку необхідністю учасниками справи ознайомитися з питанням про поновлення строків по справі проголошено перерву до 11.11.2020р.

11.11.2020р. в судове засідання з`явились представник позивача адвокат Адабаш С.А., відповідач та його представник - адвокат Караштефан О.В., третя особа приватний нотаріус Мельник О.М..

Адв. Адабаш С.А. зазначила, що на її думку справа знаходиться на стадії підготовчого засідання і суд чомусь не повернувся н стадію підготовчого засідання після набрання законної сили з 15.12.2017р. новим ЦПК України. Тому вважає що строки не було пропущено, але якщо суд з цим не погодиться, то просить строк поновити і врахувати що позов було подано під час дії ЦПК України в ред. що діяла до 15.12.2017р. , і такий висновок вона отримала наприкінці 2018р. за своєю заявою.

Представник адв. Караштефан О.В. зазначив, що дав письмові пояснення з цього питання, зазначивши, що позивач пропустила передбачений як старим так і новим ЦПК України строки, вона мала це зробити в попередньому засіданні. На його думку це є абсурд. Сторони вже давно надали свої пояснення по суті справи, також свідки, вважає, що причина неповажна та просив відмовити.

Відповідач підтримав його думку, а також нотаріус Мельник ОМ.

Суд, протокольною ухвалою, враховуючи що представник позивача з таким клопотанням звернулась 21.11.2018р., а попереднє засідання (на той час( було закрито ухвалою суду 23.10.2017р. з призначенням до судового розгляду на 12.12.2017р., в якому сторони надавали свої пояснення по суті спору, та позивачка не заявляла в позові про намір звернутися самостійно до експертів та з такою заявою про надання такого висновку, та дати заяви до експертів 18.09.2018р. тобто після подання пояснень сторонами, було відмовлено у поновлені строку на подачу доказу . Також залишено без задоволення клопотання про заміну свідка ОСОБА_3 , оскільки інші учасники справи заперечують і така процесуальна дія не передбачена ЦПК України.

Також адв. Адабаш С.А. заявила клопотання про призначення по справі судової комплексної психолого-психіатричної експертизи, оскільки такі дії позивачки можуть бути помилкою, що відбулася в її голові. На сьогодні у неї є сумніви у адекватності позивачки.

Нотаріус Мельник О.М. заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що вона закон не порушувала, і що при посвідчені нею договору дарування позивачка абсолютно все точно розуміла , їй все нею було роз`яснено та про наслідки такого договору, була адекватною, проте вона категорично наполягала саме на посвідчені такого договору. З того часу вже минуло 6 років. Також позивачка в судовому засіданні не відмовлялась від пояснень, що вона хотіла саме подарувати квартиру ОСОБА_2 .

Представник відповідача і відповідач також заперечували проти задоволення клопотання.

Ухвалою суду від 11.11.2010р. відмолено у задоволені клопотання представника позивачки.

Після того як суд закінчив стадію дослідження доказів та оголосив про судові дебати , представник позивачки- адв. Адабаш С. заявила клопотання про перерву по справі з метою підготовки до судових дебатів.

Також просив надати час на промову в судових дебатах і представник відповідача. Суд, з метою доступу до суду згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод , надав представнику позивача час на підготовку промови в судових дебатах та оголошено перерву до 30.11.2020р.

19.11.2020р. адв. Адабаш С.а. заявлено заяву про відвід головуючому по справі судді Домусчі Л.В. яка була розглянута та ухвалою суду від 20.11.2020р. відмовлено у її задоволені.

30.11.2020р. представник позивачки адв. Адабаш С.А. надала до суду заяву про відкладання судового засідання у зв`язку з поданням нею апеляційної скарги на ухвалу суду.

У зв`язку з знаходженням судді на лікарняному по справі перерва до 16.12.2020р.

16.12.2020р. в судове засідання з`явились відповідач, його представник, третя особа нотаріус, не з`явилась представник позивачки адв. Адабаш С.А. , яка була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, та подала до суду заяву про відкладання судового засідання, оскільки має ознаки гострої респіраторної хвороби та зазначивши що надасть про це відповідний документ.

У зв`язку з зазначеним з метою доступу до суду згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод оголошено перерву до 12.01.2020р.

В судове засідання 12.01.2021р. не з`явились позивачка та її представник адв. Адабаш С.А. , про час і місце судового засідання були сповіщені належним чином. 12.01.2021р. до суду надійшла ( електронною поштою) заява від адв. Адабаш С. про визнання неявки позивачки поважною та про відкладання судового засідання, при цьому вказавши, що їй стало відомо про те, що ОСОБА_1 бажає взяти особисто участь у призначеному судовому засіданні, проте з`явитися в судове засідання не зможе, оскільки з 08.01.2021 р. в України було введено жорсткий нокдаун . Враховуючи що вона не відвідує громадські місця зі значним скупченням людей, щоб запобігти зараженню цим захворюванням. Сама адвокат Адабаш С.А підтримує таке клопотання та вважає, що справу слід відкласти до періоду покращення епідемічної ситуації до скасування урядом нокдауну.

В судове засідання з`явились відповідач та третя особа нотаріус Мельник О.М., які просили відмовити у такому клопотанні, заявивши що сама позивачка в останнє завилялась в судове засідання в останнє ще в 2019р, та потім її інтереси в суді представляє тільки її представник, яка вже тричі не являється в судове засідання надаючи постійно клопотання про відкладання судового засідання, та вважають таку поведінку представника позивачка адв. Адабаш С.А. як зловживання своїми процесуальними правами що порушує їх права та інтереси, затягуючи розгляд справи та не даючи суду остаточно вирішити справу по суті. Просили відмовити у поданій заяві.

При цьому суд вважає, що Карантин та введений нокдаун не перешкоджає розгляду справи, тому що з 22 травня 2020 року Кабмін дозволив регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні . Постановою Кабінету Міністрів № 343 відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Проте запровадження карантинних заходів не звільняє учасників цивільного провадження від обов`язку прибувати за викликом до суду. Ним лише покладаються додаткові обов`язки щодо дотримання установлених правил карантину, тобто обмеження не є підставою для неприбуття у судове засідання.

В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції, статті 2 Цивільноого процесуального кодексу одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу).

Суд враховує , що розгляд справи триває з 2017р, суд знаходиться на стадії судових дебатів з 11.11.2020р., де судом було задоволено клопотання адв. Адабаш С.А. про надання їй часу на підготовку промови в судових дебатах, оскільки вона не готова до судових дебатів та оголошено перерву до 30.11.2020р, після чого адв. Адабаш С.А. було подано заяву про відвід судді Домусчі Л.В., яка розглянута згідно норм ЦПК України, та згодом нею подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, і у зв`язку з знаходженням судді на лікарняному по справі оголошено перерву до 16.12.2020 р., в яке представник також не з`явилась, подавши до суду заяву про відкладання засідання у зв`язку з її хворобливим станом , в підтвердження чого надасть підтверджуючі документи, а тому судом знову оголошено перерву до 12.01.2021р., в яке представник знову не з`явилась, не надавши при цьому підтверджуючий документ про поважність причини її неявки в минуле засідання, не повідомивши причини своєї неявки, як представника позивачки, тобто окремого учасника справи, таким чином вчиняються дії, направлені на затягування розгляду справи , що на думку суду є зловживанням своїми процесуальними правами згідно ст.40 ЦПК України, і враховуючи, неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, і що від самої позивачки до суду не надходило будь-якої заяви про відкладання судового засідання, суд визнав причини неявки в судове засідання представника позивача адв. Адабаш С.А. (яка завчасно сповіщена про час розгляду справи) неповажною, вирішивши продовжити стадію судових дебатів без участі позивачки та її представника адв. Адабаш С.А .

Відповідач просив відмовити у задоволені позову, оскільки одружилися вони за взаємною згодою, у нього не було ніякого розрахунку, тривалий час прожили разом , він за неї доглядав, піклувався, забезпечував матеріально, робили ремонт, він її любить, і все у них було добре, доки родичі не втрутились, і договір дарування було укладено саме за її бажанням, проте він досі бажає з нею жити та чекає її додому, він її не виганяв, у неї є ключі, і не розуміє чому вона пішла жити до чужих людей, якщо у неї є де жити, і він досі іноді з нею спілкується по телефону та просить повернутися до нього. Вважає, що позов нічим не доведений.

Представник відповідача адв. Караштефан не з`явився у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, проте надав до суду промову в дебатах, в яких просить суд відмовити у задоволені позову.

Третя особа - приватний нотаріус Мельник О.М. просила відмовити у задоволені позову, наполягаючи на тому, що перед посвідченням нею договору дарування нею усно буле перекладено текст договору, сторони самі особисто прочитали його текст. Договір вона укладала та бажала укласти саме дарування, стверджували що догові не укладається під впливом тяжких обставин, його укладання відповідає інтересам сторін, волевиявлення є вільним,усвідомленим та відповідає її внутрішній волі, умови договору зрозумілі, відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину, і сама позивачка підтвердила що тоді її чоловік ОСОБА_2 був хороший, допомагав їй, жили добре, та з моменту його укладання вже пройшло три роки.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 предметом якого є :

визнання недійсним шлюбу, укладеного між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 травня 2011р.,

визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 03.10.2014р. між нею та ОСОБА_2 ,

скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 .

З матеріалів справи та пояснень сторін, їх представників та свідків встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належала на праві власності ОСОБА_1 в результаті приватизації згідно свідоцтва про право власності на житло видане 21 травня 1997р. №0371, заг. пл.. 45,3 кв.м.(а.с.8).

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонеркою та зареєстрована у вказаній квартирі з 1986р.

За її згодою в спірній квартирі 10.10.2008р. був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому з пояснень позивачки та її представника ОСОБА_8 відповідач був гідним чоловіком, який добре відноситься до неї. Він постійно допомагав їй по господарству, добре готував, купував їжу, між ними склалися дуже довірчі стосунки , вона була знайома з мамою відповідача ОСОБА_19 , їздили до неї разом в гості.

19.02.2010р. ОСОБА_1 склала заповіт на користь ОСОБА_2 і та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за яким заповідала належну їй квартиру, що було посвідчено державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Вахнєнко Ю.О. реєстр. №6-168 (а.с.20).

14 травня 2011р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Другим Приморським ВДРАЦС Одеського міського управління юстиції а/з №115 згідно виданого свідоцтва про шлюб , серія НОМЕР_1 (а.с.19).

Також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 подавала до Приморського районного суду м.Одеси позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який за її заявою було залишено без розгляду згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 03.10.2011р. (справа №2/1522/10469/11). При цьому з пояснень самої позивачки і відповідача встановлено, що про даний факт відповідач не знав, оскільки в цей час знаходився в рейсі.

Суд вважає, що даний факт не має значення для вирішення справи.

Після шлюбу сторони продовжили проживати в спірній квартирі , вели спільне господарство, відповідач купував продукти, готував їжу, купував позивачці ліки у разі необхідності, проводили ремонт, побудували прибудову та відповідач займався процедурою оформленням правовстановлюючих документів на квартиру, вони проводили разом вільний досуг, гуляли, ходили в театр, ресторан, кафе, дарував квіти, в гості до друзів та родичів позивачки, до матері відповідача. Крім цього з пояснень сторін вбачається , що сторони мали в деякий час і близькі стосунки, проживали в одній кімнаті. Позивач проводжала його в рейс та по поверненню з рейсу зустрічала в спірній квартирі.

Також судом встановлено, що в період 2012-2014р.р. сторони проводили в квартирі ремонтні роботи та прибудову, у зв`язку з чим 25 лютого 2014р. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на заг. пл. 48, 5 кв.м. , житл. пл. 20,1 кв.м. (а.с.113 т.1), що видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

03.10.2014р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , заг. пл. 48,5 кв.м. , який посвідчено приватним нотаріусом посвідчено Одеського міського нотаріального округу Мельник О.М. та зар. №1342.

Згідно п.5 Договору встановлено, що сторони договору свідчать, що він не носить характеру мнимого або удаваного правочину. Згідно п.6 договору зазначено, що дарувальник та обдарований за договором є подружжя.

Також в договорі вказується, що особи сторін нотаріусом встановлено, їх дієздатність перевірено.

Про намір вчинити саме такий правочин як договір дарування на користь відповідача також підтвердила в судовому засіданні і сама позивачка та нотаріус Мельник О.М.

Крім того судом з пояснень сторін та нотаріуса Мельник О.М. встановлено, що перед тим як вчинити даний договір дарування, нотаріусом була попередньо проведена з ОСОБА_1 співбесіда без присутності відповідача, в ході якої нотаріусом було роз`яснено суть договору дарування, та його наслідки, в тому числі що в такому випадку вона буде позбавлена права власності на квартиру, на що позивачка пояснила що вона все розуміє, вона дуже довіряє своєму чоловіку, проте наполягала на посвідчені саме договору дарування і не погодилась на укладання взамін нього будь-якого іншого договору.

Взаємовідносини між подружжям згідно пояснень представника позивачки погіршились в серпні 2017р. перед тим як відповідач пішов в рейс бо відповідач зловживаючи спиртним вдарив її і почав вигоняти з квартири.

Достеменних доказів того що відповідач побив позивачку судом не встановлено, оскільки відповідач такі обставини не визнає, та навпаки не розуміє що сталося з позивачкою, адже між ними все було добре, і він повернувся з рейсу, і вона в той же день добровільно пішла з квартири, та потім дізнався, що вона перебувала деякий час у родичів та у її представника в квартирі потім перебувала 21 день в санаторії. Також судом встановлено, що під час розгляд справи позивачка декілька разів поверталась в спірну квартиру та проживала в ній, відповідач не чинив перешкоди щодо її проживання.

На час розгляду справи позивачка знову залишила спірну квартиру та проживає у свого представника ОСОБА_8

Як вбачається з позовних вимог підставою визнання шлюбу недійсним зазначається що шлюб був фіктивним.

Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проте не завжди жінка та чоловік укладають шлюб із наміром створити сім`ю та набути права та обов`язки подружжя, а також і з інших мотивів, зокрема, для покращення свого матеріального становища, отримання в подальшому спадщини.

Відповідно до статті 40 Сімейного кодексу України шлюб, який укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, є фіктивним.

Такий шлюб визнається недійсним за рішенням суду.

Згідно зі статтею 45 Сімейного кодексу України шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої покликання про відсутність у осіб, які уклали шлюб, наміру створити сім`ю.

Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц).

Верховний Суд зазначив, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо (постанова від 17.04.2019 у справі № 752/2337/16-ц).

Судом встановлено, що шлюб між сторонами було укладено добровільно, це було їх спільне рішення і вони розуміли наслідки його укладання.

Пояснення позивачки про те , що метою укладання шлюбу було її намір посилити впевненість відповідача, що він будучу спадкоємцем першої черги після її смерті як чоловік безперешкодно успадкує спірну квартиру, не можуть слугувати належним доказом щодо його фіктивності. Також судом встановлено що між після реєстрації шлюбу утворились подружні стосунки, що також підтверджується і поясненнями свідків, до яких вони приходили в гості як подружжя. Також суд вважає, що звернення позивачки та її сусідів до правоохоронних органів з приводу шуму у нічний час та влаштовування п`янки не має суттєвого значення.

Велика різниці у віці між позивачкою та відповідачем, майже 39 років, не є безумовною підставою для визнання такого шлюбу фіктивним. Крім того відповідач проживав в спірній квартирі разом з позивачкою ще з 2007р. та був зареєстрований в жовтні 2008р.

У справі № 285/720/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що окреме проживання подружжя та непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). А припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним.

Виходячи з наведено суд вважає що позовна вимога про визнання недійсним шлюбу, укладеного між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 травня 2011р., як фіктивного є необґрунтованою і не знайшла свого доведення, у зв`язку чим задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 03.10.2014р. між нею та ОСОБА_2 , то така вимога як вбачається з позову заявлена з підстав передбаченої ст. 229 ЦК України і того що після його укладання змінилися поведінка відповідача, та вона помилилася щодо обставин його укладання ( він позивачки, відсутність іншого житла, та її продовженням там проживати).

Верховний Суд своєю постановою по справі № 908/3262/16 від 07.02.2018р. визнав, що правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору слід ураховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Як встановлено судом з пояснень учасників справи, на момент укладання договору дарування між сторонами були гарні стосунки, позивачка розуміла значення своїх дій, наполягала на укладання саме договору дарування , їй нотаріусом перед його укладанням та посвідченням було роз`яснено суть такого договору та його наслідки та на той час позивач бажала його вчинити .

Підстави визнання правочину недійсним чітко визначено чинним законодавством, зокрема ст. 215 Цивільного кодексу (далі - ЦК). Відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недотримання в момент учинення правочину стороною (сторонами) вимог, установлених ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК, яка визначає загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину

Згідно ч.1 ст..229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

На думку суду позивачем не доведено в контексті ч.1 ст. 229 ЦК України помилку та її істотність

Водночас інших обставин, які б свідчили про те, що на момент укладення Договору сторони неправильно сприймали фактичні обставини цього правочину, що вплинуло на їх волевиявлення, за відсутності якого можна б було вважати, що правочин не був би вчинений, судом встановлено не було.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню , оскільки позивачкою не доведено, що на момент його укладання вона помилялась стосовно правової природи укладеного правочину та що існували обставини, які зумовлюють визнання договору дарування недійним, тому що, укладаючи цей договір вона усвідомлювала його істотні умови і правові наслідки його укладання.

Також не підлягає задоволенню і вимога про скасування запису про право власності за відповідачем, оскільки така вимога має похідний характер від первісно, в задоволенні якою судом відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15-16, 203, 229, 319, 321, 717 ЦК України, ст. 27, 40 СК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1, 3-13, 43, 44, 49, 76, 81, 89, 95, 133, ст.223, 235, 241, 247, 258-259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача-приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мельник Ольги Миколаївна про визнання недійсним шлюбу та визнання недійсним договору дарування, скасування запису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 25.01.2021р.

Суддя Домусчі Л.В.