С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/808/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

22 грудня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» про визнання договорів недійсними.

ІІ. Описова частина

27 грудня 2018 року Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги Позивач обґрунтовував тим, що 07 червня 2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» був укладений Договір №-007823 про надання позики, оформлений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті https://e-groshi.com.

Згідно з вказаним Договором, як зазначає Позивач, на картку Відповідача НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» було перераховано 3000 гривень, а загальний розмір заборгованості за Договором, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, становить 16991,10 гривень.

В подальшому, як зазначає Позивач, він набув права вимоги до ОСОБА_1 на підставі укладеного з ТОВ «Фінансова компанія є гроші» Договору факторингу №01010/1 від 01.10.2018, згідно з яким Позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором.

Відтак, зазначену заборгованість Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

05 березня 2019 року Відповідачем поданий зустрічний позов до ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» та ТОВ «Фінансова компанія є гроші» про визнання недійсним правочину. Зазначив, що він ніколи не укладав Договору позики через сайт https://e-groshi.com. Зауважив, що до цього в нього були викрадені паспорт №СО854019 від 03.01.2002 та оригінал довідки ІПН на його ім`я, номер телефону, вказаний у договорі ніколи йому не належав, а тому припускає, що його документами скористалася невідома особа для отримання коштів на свою користь.

ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку з крадіжкою документів 03 червня 2018 року він звернувся до правоохоронних органіві 04 червня 2018 року було зареєстроване кримінальне провадження №006115.

Відповідач також зазначив, що він звертався до АТ «Ощадбанк» з метою отримання підтвердження особи, на ім`я якої було видано банківську карту № НОМЕР_1 , і у відповідь отримав копію паспортного документу СО854019, який був наданий під час оформлення Договору на банківське обслуговування. У вказаному паспорті замість фотографії Відповідача містилася фотокартка іншої особи. Копія паспорту з такою ж фотографією невідомої особи було надано ТОВ «Фінансова компанія є гроші» під час оформлення електронного Договору позики.

Відповідач також вказав, що Оболонським районним судом міста Києва розглядалась справа 756/16784/18 від 29.12.2018, в межах якої Позивачем оспорювався аналогічний договір позики, укладений з використанням викрадених у нього документів з ТОВ «Барбаріас», і було встановлено, що договір не підписувався ОСОБА_1 .

З цих підстав ОСОБА_1 просив суд:

- визнати недійсним кредитний договір від 12 червня 2018 року № -007823 від 07.06.2018;

- визнати недійсним Договір факторингу №01010/1 від 01.10.2018 згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія є гроші» передало ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» персональні дані не маючи дозволу ОСОБА_1 , які отримані незаконним способом, чим порушили основоположні права і свободи людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.

В судове засідання представник Позивача не з`явився, в справі наявна заява представника Позивача про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач у судовому засіданні підтримав зустрічний позов та просив у задоволенні первісного позову відмовити.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною 2 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст. ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Ст. 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Необхідно, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У постанові від 12 червня 2019 року в справі № 2-6315/11 Верховним Судом зазначено, що кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним, тобто він вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Наведене свідчить, що одноразовий ідентифікатор це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Оспорюваний договір про надання коштів у позику кредитний договір від №-007823 від 07.06.2018 був укладений з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Особа, яка уклала договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 12 червня 2018 року № 139589, була ідентифікована як ОСОБА_1 за допомогою копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 03 січня 2020 року Солом`янським РУ ГУ МВС України у м. Києві на ім`я ОСОБА_1 , та копії довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номера, виданої 29 квітня 1998 року ДПА у Залізничному районі м. Києва.

Однак, як з`ясовано судом, указаний паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера були викрадені у ОСОБА_1 03 червня 2018 року, тобто до укладення оспорюваного договору, що підтверджується витягом з ЄРДР та довідкою від 05 червня 2018 року №0, виданою Центром надання адміністративних послуг Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації на час оформлення позивачем нового паспорта.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і по захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

В матеріалах справи наявна копія рішення Оболонського районного суд ум. Києва від 02.12.2021 у справі №756/16784/18 в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Барбаріас» про визнання недійсним договору позики. В межах вказаної справи судом наданий висновок вимогам Позивача, які стосуються аналогічного Договору, укладеного 12.06.2018 на підставі викрадених у нього документів, з ТОВ «Барбаріас». Суд дійшов висновку про те, що зазначений договір ОСОБА_1 не укладався, при його оформленні невстановленою особою були використані викрадені документи з переклеєною фотокарткою.

Враховуючи наведене, оскільки позивач наполягає, що він не вчиняв юридично значимих дій, спрямованих на укладення договору № -007823 від 07.06.2018, фактично стверджуючи про те, що спірний договір є неукладеним, беручи до уваги висновки суду викладені в іншій аналогічній справі, суд дійшов висновку про те, що договір №-007823 від 07.06.2018 ОСОБА_1 не укладався.

У зв`язку з цим слід відмовити у задоволенні первісного позову ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором. Крім того, не підлягає задоволенню і зустрічний позов про визнання недійсним кредитним договором саме з підстав обрання ОСОБА_1 неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним.

Щодо вимог про визнання недійсним Договору факторингу № 01010/1 від 01.10.2018 року, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія є гроші» передало ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» права вимоги за Договором позики № -007823 від 07.06.2018, з тих підстав, що ОСОБА_1 не надавав дозволу на передачу третій особі персональних даних, то суд звертає увагу на те, що даний спосіб захисту порушених прав на охорону персональних даних не є ефективним, оскільки жодним чином їх не відновлює.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст.203, 204, 215 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 272 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

2.Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір факторингу №0110/1 від 01.10.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» в частині, що стосується передачі прав вимоги за Договором №7823 від 07.06.2018 щодо боржника ОСОБА_1 .

У задоволенні інших вимог зустрічного позову відмовити.

3.Стягнути в рівних долях з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Преміум Актив» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивач / Відповідач-1 за зустрічним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив»,адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 66, .

Відповідач / Позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач-2 за зустрічним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші»,адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 10-К, .

Суддя: