Справа № 172/1112/17
Провадження № 2/185/1554/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шаповалової І.С., з участю секретаря судового засідання Іванової В.О., розглянувши в місті Павлограді цивільну справу за позовом Акціонерне товариство «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним Договором № 07.1/167-7 від 19 червня 2007 у розмірі 59 353, 79 доларів США та судові витрати в розмірі 23 565, 32 гривень.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між відповідачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 19 червня 2007 укладений Договір кредиту № 07.1/167-7, за умовами якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 30 000, 00 долари США зі сплатою 13,00 % річних згідно порядку погашення заборгованості.

Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року, прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування Банку на ПАТ «УКРСОЦБАНК».

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитними договором, надавши відповідачу кредитні кошти.

За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість перед позивачем за Кредитним договором в повному обсязі не погашена.

В порушення умов зазначеного договору та ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідач належним чином не виконав покладених на нього зобов`язань по погашенню кредиту, у зв`язку з чим станом на 27 липня 2017 утворилася заборгованість в загальному розмірі 59 353, 79 доларів США.

Цивільна справа розглядається після скасування заочного рішення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської обасті від 15 березня 2021 року до участі у справі залучено - правонаступника позивача - Акціонерне товариство «Альфа-банк» (, місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, б.100, м.Київ, 03150).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Остапуля Н.П. надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між відповідачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 19 червня 2007 укладений Договір кредиту № 07.1/167-7 (а.с.4-6), за умовами якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 30 000,00 долари США зі сплатою 13,00 % річних згідно порядку погашення заборгованості.

Загальними зборами акціонерів 09 березня 2010 року, прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування Банку на ПАТ «УКРСОЦБАНК» (а.с. 24).

Згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 27 липня 2017 року, за відповідачем обліковується заборгованість, а саме:

- заборгованість за кредитом - 26 990, 86 доларів США;

- заборгованість за відсотками - 32 353, 79 доларів США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання.

Так, згідно підпункту 1.1.1. Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/167-7 від 19.06.2007 року (далі - Договір) надання кредиту здійснюється окремими частинами «Траншами» зі сплатою 13% річних та комісій, в розміру та в порідку, визначеному цим Договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 30 000 доларів США за графіком та встановленою сумою, з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 18 червня 2022 року. Згідно графіку сплата заборгованості за основним боргом по кредиту здійснюється 5 числа кожного місяця, починаючи з 05.07.2007 року до 05.05.2022 року.

Підпунктом 2.4.1. Договору встановлено, що сплата процентів здійснюється у валюті кредиту в період сплати, за який приймається період з 1 по 5 число місяця, наступного за звітним, а також в день дострокового повернення кредиту . Якщо 5 число місяця є неробочим днем, то Позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих відсотків в попередній робочий день.

Згідно п. п. 3.2.3. Договору Кредитор має право вимагати негайного повернення Кредиту, погашення нарахованих процентів та сплати можливих штрафних санкцій у разі, в тому числі:

п. 3.2.3.1. затримання Позичальником сплати частини Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць;

п. 3.2.3.2. перевищення сумою заборгованості суму Кредиту більше як на 10 відсотків;

3.2.3.3. несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків суми Кредиту.

Пунктом 7.4. Договору встановлено, що у разі настання обставин, визначених в п. 3.2.3. цього Договору, термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання Кредиту та нараховані штрафні санкції.

Відповідно до універсального правила, викладеного в частині третій статті 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цього правила зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Підпунктом 1.1.1 Договору встановлено, що кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом - до 18 червня 2022 року.

Разом з тим, пунктом 7.4. Договору передбачено, що у разі настання обставин, визначених п.п. 2.6.3, 3.2.3, 4.3, 4.4, 5.4. цього Договору, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився і, відповідно, Позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Тобто сторони самостійно врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту - зміну строку виконання основного зобов`язання.

Аналіз змісту пункту 7.4 Договору дає підстави для висновку про те, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості понад один календарний місяць за основним боргом та/ або за процентами.

Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає Банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення Банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає Банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наведене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі №138/240/16-ц (провадження № 61-14987св19).

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 640/4666/18 (провадження № 61-21377св19).

Згідно наданих позивачем розрахунку заборгованості та довідки про погашену заборгованість, останній платіж за кредитом відповідачем здійснено 06.01.2009 року в розмірі 168,38 доларів США., а за відсотками - 11.03.2009 року в розмірі 490 доларів США.

Враховуючи, що згідно умов Договорусплата заборгованості за основним боргом по кредиту здійснюється 5 числа кожного місяця, а заборгованості за процентами з 1 по 5 число, затримання Позичальником сплати частини кредиту (заборгованості за основним боргом) понад один календарний місяць відбулося 06.03.2009 року (черговий платіж 05.02.2009 року, який не здійснено + один календарний місяць + 1 день), затримка сплати процентів - 06.05.2009 року (черговий платіж 05.04.2009 року, який не здійснено + один календарний місяць + 1 день).

Дата затримання сплати позичальником заборгованості за основним боргом понад один календарний місяць - 06.03.2009 року відповідно до п. 7.4 Договору є датою закінчення терміну надання кредиту, а позичальник зобов`язаний повернути до цієї дати кредит у повному обсязі.

Після зміни строку виконання зобов`язання 06.03.2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 7.4 Договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати.

За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. В такому разі кредитор зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, від дати порушення боржником встановленого Банком строку для дострокового повернення кредиту.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 640/4666/18 (провадження № 61-21377св19).

Оскільки строк виконання основного зобов`язання і дострокового повернення кредиту настав 06.03.2009 року, строк позовної давності для звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором сплив 07.03.2012 року.

Позивач звернувся до суду з даним позовом лише 11.10.2017, про що свідчить штамп суду на позовній заяві, тобто коли строк позовної давності вже сплинув.

Відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, п.1, ч. 2 ст. 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 611, 651 ч.2, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Акціонерне товариство «Альфа-банк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. С. Шаповалова