КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 757/36099/18-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Новак Р.В.

26 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.,

секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та просили стягнути солідарно з відповідачів на їх користь: матеріальну шкоду в сумі 29 665,40 грн.; моральну шкоду на користь ОСОБА_1 в сумі 10 000,00 грн. та на користь ОСОБА_2 15 000,00 грн.; витрати на друк фотографій з місця ДТП в розмірі 600,00 грн.; витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.; судові витрати в розмірі 715,00 грн.; витрати на надання метеорологічної інформації в розмірі 129,08 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» та Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 29 665,40 грн.

Стягнуто солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» та Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Стягнуто солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1885/2021
Стягнуто солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» та Печерської районної з місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 715 грн.

Стягнути солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» та Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

В апеляційній скарзі Печерська районна в місті Києві державна адміністрація просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Посилається на необґрунтованість рішення суду.

Звертає увагу на те, що судом взагалі не досліджено та не надано правову оцінку правомірності звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди у зв`язку з падінням дерева на автомобіль саме до Печерської райдержадміністрації.

Зазначає, що не є балансоутримувачем житлового будинку - відсутні повноваження стосовно догляду та збереження зелених насаджень, а тому Печерська районна в місті Києві державна адміністрація є неналежним відповідачем по даній справі й відсутні будь-які підстави для відшкодування шкоди завданої позивачу.

Вказує на неможливість встановлення «аварійності» дерева відповідно до фото.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначило, що дерево не було трухлявим та впало через надмірний вітер та погану умовну погоду та у засобах масової інформації заздалегідь повідомлялось про погіршення погодних умов. Вказує на недоведеність наявності збитків, протиправної поведінки заподіювача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіянням збитків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначили, що дорожніх знаків, які забороняють паркування або зупинки транспортного засобу на відповідній ділянці не встановлено.

Вказує, що Акт від 18.12.2017 містить недостовірну інформацію і складений виключно представниками відповідача 1 таким чином, щоб уникнути відповідальності.

Звертає увагу на те, що дерево було аварійне, яке потрібно було видалити задовго до події, оскільки було трухлявим та гнилим. Зазначає, що Печерська районна в місті Києві державна адміністрація являється належною стороною по даній справі і повинна солідарно нести відповідальність.

У судовому засіданні представник Печерської районної в місті Києві державної адміністрації - Мороченець Т.М. підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просила останню задовольнити.

ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» повідомлялося належним чином про час та місце слухання справи, свого представника в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва».

Заслухавши суддю-доповідача, поясненняПечерської районної в місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами доведено ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, а тому підлягає відшкодуванню майнова шкода. Суд вважав, що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження факту заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру у розмірі

10 000,00 грн. та 15 000,00 грн. відповідно, а оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачів, тому вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 1 000,00 грн. кожному позивачу, з врахуванням вимог розумності і справедливості. Оскільки, позивачем надано докази оплати правової допомоги, дана вимога підлягає задоволенню.

З таким висновком суду не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно доводів позивача 18.12.2017 о 13:00 год. на вказаний автомобіль, який знаходився біля будинку АДРЕСА_1 впало дерево.

В подальшому позивачем було повідомлено про вказану подію працівникам ЖЕД «Печерська брама», якими було складено акт від 18.12.2017, відповідно до якого, працівниками ЖЕД було встановлено, що на прибудинковій території (на схилі) будинку

АДРЕСА_1 внаслідок складних погодних умов (сильні пориви вітру, заметіль, налипання мокрого снігу) було повалене живе дерево (береза) з коренем, що зафіксовано фотографіями, які є додатками до даного акту. При візуальному обстеженні дерева трухлявості стовбура та розщеплення гілок не виявлено (а. с. 70).

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» є балансоутримувачем зелених насаджень прибудинкової території місця події.

Відповідно до Акту виконаних робіт від 18.12.2017 та від 22.01.2018 сума відновлюваного ремонту пошкодженого автомобілю NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_1 становить (550 послуги евакуатора + 6 158,40 + 22 957,00) 29 665,40 грн. (а. с. 21-22).

Позивачі зазначили, що біля будинку № 29 а по вул. Коновальця відсутні дорожні знаки, що встановлюють заборону для паркування автомобілів чи/або стоянку автомобіля. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» є балансоутримувачем зелених насаджень прибудинкової території місця події та у зв`язку із неналежним утриманням об`єктів благоустрою має бути притягненим до відповідності відповідно до вимог п.п. 10 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання обєктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.

Положеннями статті 25, частини першої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини.

Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Відповідно до пункту 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, якими врегульовано питання утримання зелених насаджень (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Пунктом 5.5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Згідно з пунктом 3.1.4. Правил благоустрою міста Києва, прийнятих рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25 грудня 2008 року, утримання та благоустрій територій, підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій.

Відповідно до підпункту 7 пункту "а" частини першої статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Таким чином, організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради.

Такий висновок зроблений у Постанові Верховного суду від 04 квітня 2018 року м. Київ у справі № 2-1474/11-ц.

За наведеного, доводи апеляційної скарги про неправомірність звернення до суду з вимогою до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації є необґрунтованими та суперечать законодавству.

Щодо розгляду справи по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.1. Правил до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів, зокрема, належать зелені насадження прибудинкової території.

Згідно з пунктом 5.2. Правил балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта.

Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів (пункт 5.5. Правил).

Встановлено, що подія, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, відбулась біля будинку № 29-А по вул. Коновальця в м. Києві, утримання зелених насаджень за цією адресою здійснюється КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва».

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Непереборна сила - це дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, яка унеможливлює надання відповідної послуги відповідно до умов договору.

Матеріали справи свідчать, що ЖЕД «Печерська брама» було складено Акт від 18.12.2017, відповідно до якого, працівниками ЖЕД було встановлено, що на прибудинковій території (на схилі) будинку АДРЕСА_1 внаслідок складних погодних умов (сильні пориви вітру, заметіль, налипання мокрого снігу) було повалене живе дерево (береза) з коренем, що зафіксовано фотографіями, які є додатками до даного акту. При візуальному обстеженні дерева трухлявості стовбура та розщеплення гілок не виявлено (а. с. 70).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що в той день була сильна хуртовина та мокрий сніг налипав на дерева.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів вважає, що вищевказаний Акт ЖЕД «Печерська брама» від 18.12.2017 є належним та допустимим доказом у даній справі.

Зазначений акт у встановленому законом порядку позивачами не спростовувався належними та допустимим доказами.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначав, що дерево, яке впало на його автомобіль було повністю трухлявим, оскільки на ньому були гриби паразити, що вбачається з фотографій доданих до позовної заяви.

Колегія суддів не може вважати фотографі належним доказом підтвердження трухлявості дерева у даній справі, оскільки їх якість та ракурс не дозволяє це зробити візуально за відсутності спеціальних знань.

Позивач висновки спеціаліста з цього питання в суд не подавав та такі не досліджувалися судом. Вказував, що для цих досліджень потрібні додаткові кошти, які він не вважав за потрібне витрачати.

Крім того, відповідач пояснив, що при розгляді справи в суді першої інстанції не встановлювався факт протиправної поведінки відповідачів по справі та причинно-наслідковий зв`язок з вищезгаданими наслідками, та взагалі не досліджувався факт виконання відповідачами обов`язку щодо доглядом за зеленими насадженнями у місці зазначеної події.

Колегія суддів вважає позивачами не спростованою позицію відповідачів про те, що вищезгадане дерево впало внаслідок поганих погодних умов.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, при розгляді справи в суді, позивачами не доведено та відповідних доказів суду не надано на підтвердження факту заподіяння шкоди позивачам, внаслідок протиправної поведінки відповідачів, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вини особи, яка завдала шкоди.

За наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки позивачами не доведено вини відповідачів у завданні вказаної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і неправомірними поведінкою відповідачів відсутні правові підстав покладення на останніх цивільно-правової відповідальності, а тому відсутні правові підстави для відшкодування позивачу шкоди.

Отже, вимоги апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Печерської районної в місті Києві державної адміністрації підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі по 536,50 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Печерської районної в місті Києві державної адміністрації задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Печерської районної в місті Києві державної адміністрації судовий збір в розмірі по 536,50 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27.01.2021.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова