Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2848/20 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 76 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Шевчук А.М., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №296/2848/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Грозинське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні, виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 15 грудня 2020 року, в частині судових витрат, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Грозинське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги при звільненні, виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15 грудня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету судовий збір в сумі 1 325 грн 49 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення суду першої інстанції щодо стягнення з його судового збору на користь держави, посилаючись на порушення судом вимог Закону України «Про судовий збір» .

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом на предмет законності та обгрунтованості не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 192 484,20 грн., з яких: 57630 грн. заборгованість з виплати заробітної плати при звільненні з посади в.о. директора підприємства, 69 156 грн. заборгованість з виплати вихідної допомоги при звільненні, 5 763 грн. заборгованість з виплати компенсації за 15 календарних днів невикористаної відпустки при звільненні, 57 630 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При поданні позовної заяви до суду першої інстанції ОСОБА_1 не сплатив судовий збір, посилаючись на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 зазначено, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Встановши, що при поданні до суду позовної заяви ОСОБА_1 не сплатив судовий збір у встановленому законом розмірі, хоча звільнений від сплати судового збору лише за вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 57 630 грн, а також те, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з позивача в дохід державного бюджету несплачений при поданні позову судовий збір за вимоги про стягнення заборгованості з виплати вихідної допомоги при звільненні у сумі 69 156 грн; з виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні у сумі 5 763 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 57 630 грн. Судовий збір в розмірі 1 325 грн 49 коп. визначений судом першої інстанції відповідно до підпункту 1) пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» .

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 грудня 2020 року в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді