Справа № 206/251/21
Провадження № 2/206/422/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна про розірвання договору довічного утримання, повернення у власність квартири та скасування заборони на відчуження майна, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2021 представник позивача звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною позовною заявою про розірвання договору довічного утримання, повернення у власність квартири та скасування заборони на відчуження майна, в якій просила суд: розірвати Договір довічного утримання (догляд) укладений 18 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, зареєстрованого в реєстрі за № 585, застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання та повернути, шляхом визнання за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 та скасувати заборону приватного нотаріуса Бунякіної Олени Валентинівни від 18.06.2020 (індексний номер: 52730646) на відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка накладена на підставі Договору довічного утримання (догляд), укладеного 18 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В., з вилученням з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що справа не підсудна Самарському районному суду м. Дніпропетровська, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст. 5 ЦПК України.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Так, словосполучення «із приводу» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності мають поширюватися на будь-які спори, в яких об`єктом спірного матеріального правовідношення є нерухоме майно, у тому числі про визнання права власності, права користування, про виділ частки, встановлення порядку користування, витребування майна з чужого незаконного користування, володіння, усунення недоліків за договором будівельного підряду та ін.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Таким чином, враховуючи, що представник позивача пред`явила вимогу про розірвання договору довічного утримання, повернення у власність квартири та скасування заборони на відчуження майна, даний спір виникає із приводу нерухомого майна і до нього застосовуються правила виключної підсудності.

Так, позивач просить суд розірвати Договір довічного утримання, предметом якого є квартира за адресою: квартиру АДРЕСА_1 , застосувати наслідки розірвання цього договору та скасувати заборону на відчуження цієї квартири.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи документи, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що дана цивільна справа територіально не підсудна Самарському районному суду м. Дніпропетровська, оскільки підстави для пред`явлення даного позову саме до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за правилами загальної підсудності відсутні, бо для даного позову застосовуються правила виключної підсудності, а спірна нерухомість знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно з ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позовною вимогою є розірвання договору довічного утримання, повернення у власність квартири та скасування заборони на відчуження майна, предметом якого є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вищевказана справа підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська за місцезнаходженням майна (за виключною підсудністю), тому суддя приходить до висновку, що матеріали позовної заяви підлягають направленню до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 185, 187, 260, 264, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна про розірвання договору довічного утримання, повернення у власність квартири та скасування заборони на відчуження майна передати за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (49074, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 84.).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Маштак