ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чернишов Сергій Олегович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Уваров Максим Олександрович, Дніпровська міська рада, Департамент адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування в особі виконкому Соборної районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним, витребування майна, скасування рішень про державну реєстрацію прав,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2019 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чернишов Сергій Олегович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Уваров Максим Олександрович, Дніпровська міська рада, Департамент адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування в особі виконкому Соборної районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним, витребування майна, скасування рішень про державну реєстрацію прав.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2020 року відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 від 13 березня 2020 року, 09 вересня 2020 року та повернуто її позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чернишов Сергій Олегович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Уваров Максим Олександрович, Дніпровська міська рада, Департамент адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування в особі виконкому Соборної районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним, витребування майна, скасування рішень про державну реєстрацію прав.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чернишов Сергій Олегович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Уваров Максим Олександрович, Дніпровська міська рада, Департамент адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування в особі виконкому Соборної районної у м. Дніпрі ради, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним, витребування майна, скасування рішень про державну реєстрацію прав.

01 жовтня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чернишов С.О., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Уваров М.О., Дніпровська міська рада, Департамент адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради про визнання договору недійсним, витребування майна, скасування рішень про державну реєстрацію прав.

За клопотанням представника відповідача 03 березня 2020 року в судовому засіданні залучено в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 в інтересах його малолітнього сина ОСОБА_7 орган опіки та піклування в особі виконкому Соборної районної у м. Дніпрі ради.

13 березня 2020 року позивачем відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України подано позовну заяву про збільшення позовних вимог, яка в судовому засіданні від 23 червня 2020 року була залишена без руху.

Посилаючись на частину 3 ст. 49 ЦПК України позивачем 09 вересня 2020 року знову подано позовну заяву.

Так згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України передбачає, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог:

- спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Тобто, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Отже, 13 березня 2020 року позивач пославшись на п.2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України подав позовну заяву про збільшення позовних вимог змінивши статус третьої особи ОСОБА_7 якого було залучено в якості третьої особи в судовому засідання від 03 березня 2020 року на відповідача та доповнив позовні вимоги про позбавлення малолітнього ОСОБА_7 права користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні шляхом зняття його з реєстрації.

Таким чином, відмовляючи у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 від 13.03.2020 року, 09.09.2020 року та повертаючи їх позивачу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в поданих заявах позивач змінив і предмет і підставу позову, що є по суті пред`явленням нового позову, що в даному випадку не ґрунтується на законі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд першої інстанції не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова