Справа пр. № 2/756/2168/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шлапака Р.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилась донька ОСОБА_4 . Батьком дитини є відповідач у справі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року у справі № 756/7836/17 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як стверджувала позивач, примусове виконання згаданого рішення суду здійснюється головним державним виконавцем Тальнівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алілуйком А.Г.

ОСОБА_1 зазначала, що з квітня 2019 року до жовтня 2020 року ОСОБА_4 не сплачував аліменти на утримання доньки, допустив заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01 жовтня 2020 року становила 41199,50 грн.

Указана заборгованість була сплачена відповідачем 15 жовтня 2020 року.

З цих підстав позивач, покликаючись на норму ст. 196 СК України, просила суд стягнути з ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року до 14 жовтня 2020 року у сумі 32959,60 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначив, що він у повному обсязі сплатив заборгованість за аліментами на утримання доньки ОСОБА_4 та пеню за прострочення сплати аліментів.

Також відповідач стверджував, що заборгованість зі сплати аліментів та прострочення їх сплати виникла не з вини ОСОБА_4 .

З цих підстав відповідач просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій вказала не необґрунтованість доводів ОСОБА_4 , наведених у відзиві.

Позивач та її представник підтримали позовну заяву з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступні слова позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_4 . Батьком дитини є ОСОБА_4 (а. с. 7).

Ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року у справі № 756/7836/17 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8). Указане судове рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 04 грудня 2017 року.

08 грудня 2017 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання згаданого судового рішення.

Постановою головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дубасом А.М. від 19 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження № 55388432 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року у справі № 756/7836/17.

На сьогодні примусове виконання згаданого рішення суду здійснюється головним державним виконавцем Тальнівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алілуйком А.Г.

Ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 71 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 4 ст. 71 цього Закону).

У ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , стягнуті за рішенням суду, у період з 01 квітня 2019 року до 14 жовтня 2020 року. Розмір заборгованості за аліментами ОСОБА_4 , нарахованої за період з 01 квітня 2019 року до 01 жовтня 2020 року, становить 41199,50 грн, що підтверджується розрахунком від 01 жовтня 2020 року, здійсненим головним державним виконавцем Тальнівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Алілуйком А.Г.

Спору з приводу розміру заборгованості відповідача за аліментами немає, сторони погодились з її розрахунком, здійсненим державним виконавцем. Так, в матеріалах виконавчого провадження № 55388432 відсутні заяви боржника чи стягувача про незгоду з розрахунком розміру заборгованості від 01 жовтня 2020 року.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

E = (A1 х 1 % х Q1) + (A2 х 1 % х Q2) +……….(An х 1 % х Qn), де:

E - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц; постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року № 646/165/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі № 695/2808/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 239/306/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 372/264/15-ц).

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що заборгованість зі сплати аліментів за певний місяць виникає у перший день місяця, який є наступним за цим місяцем (наприклад, якщо аліменти не були сплачені за липень 2018 року, заборгованість з їх виплати виникає з 01 серпня 2018 року).

Позивачем ОСОБА_1 заявлено до стягнення пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року до 14 жовтня 2020 року у сумі 32959,60 грн. Розрахунок пені здійснено позивачем неправильно.

Так, пеня за прострочення ОСОБА_4 сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року до 14 жовтня 2020 року включно становить: 22313,72 грн (1109,00 грн х 1 % х 256) + (1899,25 грн х 1 % х 227) + (1899,25 грн х 1 % х 196) + (2071,50 грн х 1 % х 166) + (2071,50 грн х 1 % х 135) + (2071,50 грн х 1 % х 105) + (2071,50 грн х 1 % х 74) + (2071,50 грн х 1 % х 43) + (2071,50 грн х 1 % х 13) = 22313,72 грн).

Сума пені за прострочення ОСОБА_4 сплати аліментів не перевищує 100 % заборгованості за аліментами станом на 14 жовтня 2020 року.

У постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 Об`єднана палата Касційного цивільного суду у складі Верховного Суду тламачачи норми ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України зробила висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України).

Таким чином, стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідачем не наведено належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з нормою ч. 2 ст. 196 СК України суд управі зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідач та його представник у судовому засіданні не заявляли про необхідність зменшити пеню за прострочення сплати аліментів, не наводили з цього приводу будь-які доводи, а тому підстави для застосування у справі норми ч. 2 ст. 196 СК України відсутні.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 22313,72 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 22313 (двадцять дві тисячі триста тринадцять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення воготовлено 01 червня 2021 року.