ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/592/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Павленко С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження заяву органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, заінтересована особа - ОСОБА_1 , про звільнення від повноважень опікуна над недієздатною особою - ОСОБА_2 , суд -

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду із заявою від 27 листопада 2020 року про звільнення від повноважень опікуна над недієздатною особою - ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 . Мотивуючи тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2001 року визнана недієздатною та перебуває на обліку у відділі опіки та піклування, управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 08 жовтня 2001 року її опікуном призначено брата - гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26 листопада 2010 року за заявою Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації рішенням Дарницького районного суду м. Києва опікуном недієздатної ОСОБА_2 призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом із цим наразі у заявника виникла необхідність звернутися до суду із цією заявою про звільнення ОСОБА_1 від повноважень ропікуна над недієздатною ОСОБА_2 , оскільки за час опікунства над ОСОБА_2 ОСОБА_1 не має доступу до житла підопічної, заходів, спрямованих на захист прав її підопічної не вживала. Відповідно до актів обстеження умов проживання ОСОБА_2 , складених працівниками відділу Органу опіки та піклування, а також соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації встановлено зі слів мешканців будинку про те, що ОСОБА_2 двері квартири нікому не відчинала, осіб, які її відвідували, мешканці будинку не помічали. ОСОБА_2 повідомила, що мешкає у квартирі одна, у побуті її ніхто не допомагає, сама сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, окрім того повідомила, що не потребує допомоги опікуна й соціального працівника. Заявник вважає, що ОСОБА_1 як опікун ОСОБА_2 не виконує своїх обов`язків опікуна, а тому просить звільнення її від повноважень опікуна над недієздатною особою ОСОБА_2 , посилаючись на положення ч.3 ст. 75 ЦК України та ч.2 ст. 300 ЦПК України.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 , діюча на підставі довіреності від 22 січня 2021 року, заяву підтримала та просила її задовольнити.

В судове засідання заінтересована особа - ОСОБА_1 повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті судової влади (суду).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника (п.2 ч.2 ст. 300 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності заінтересованої особина підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням заявника, що відповідає положенню ч.ч. 3, 4 ст. 294 та п.2 ч.2 ст. 300ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника заявника, його доводи та заперечення, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду такої заяви і її вирішення по суті, суд приходить до висновку, що про те, що вимоги заяви підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

А відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд справи відбувся у порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Частиною 6 ст. 300 ЦПК України, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

А відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2001 року визнана недієздатною, тобто таке рішення судом приймалось до введення змін до ЦПК України, які набули чинності 15 грудня 2017 року.

Натомість п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 серпня 2001 року, яким ОСОБА_2 визнана недієздатною за правилом ч. 6 ст. 300 ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року не може перевищувати визначеного законодавцем строку - двох років, відтак строк дії такого рішення станом на час звернення заявника до суду із цією заявою та її розгляду судом минув, а тому за положенням ч. 6 ст. 300 ЦПК України ОСОБА_2 недієздатною не вважається.

Тому, з часу припинення дії рішення суду про визнанння ОСОБА_2 недієздатною, припиняє свою дію опіка над такою особою, адже лише над недієздатною особою встановлюється опіка, що відповідає вимозі ч. 1 ст. 41 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка.

Окрім того, як вбачається із доводів заяви, відповідно до актів обстеження умов проживання ОСОБА_2 , складених працівниками відділу Органу опіки та піклування, а також соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, заявником зібрані докази про те, що зі слів мешканців будинку ОСОБА_2 двері квартири нікому не відчинала, осіб, які її відвідували, мешканці будинку не помічали.

Також ОСОБА_2 повідомила, що мешкає у квартирі одна, у побуті її ніхто не допомагає, сама сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування, окрім того повідомила, що не потребує допомоги опікуна й соціального працівника, тобто її дії та поведінка вказують на те, що вона розуміє значення своїх дій та керує ними, а за правилом ч.1, 2 ст. 39 ЦК України така особа не може бути недієздатною.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керуватися ними.

Судом також встановлено, що заявник до суду із клопотанням у порядку ч.7 ст. 300 ЦПК України про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до суду не звертався, що визнається заявником.

Так, клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті (ч.7 ст. 300 ЦПК України).

За таких правових підстав, встановлених правовідносин, суд приходить до висновку про те, що заява задоволенню не підлягає.

Зважаючи на наслідки розгляду заяви, відповідно до Закону України «Про судовий збір», судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ч.ч.1, 2 ст. 39, ч.1 ст. 41 ЦК України, ст. 293, 294, ч.ч.1, 2, 6 ст. 300 ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, заінтересована особа - ОСОБА_1 , про звільнення від повноважень опікуна над недієздатною особою - ОСОБА_2 , - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: