Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8061/20 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В.
Категорія 68 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Житомирі цивільну справу №296/8061/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 5 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Петровської М.В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 23 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1699. Окрім того, просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23 вересня 2020 року й до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 5 жовтня 2020 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що її позовні вимоги виникли із сімейних правовідносин й жодних перешкод для їх спільного розгляду в одному провадженні не існує.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні даного питання суд виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 вимоги ( розірвання шлюбу та стягнення аліментів) зумовлені різними підставами їх виникнення та не є основними й похідними, що, в свою чергу, виключає можливість застосування положень ч.1 ст. 188 ЦПК України та є підставою для повернення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Відповідно до правил п.2 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог ( крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Частинами 1,2 статті 188 ЦПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги ( основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті, зокрема, може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача.

Отже, за змістом вказаної норми суд має можливість розглянути в одному провадженні декілька позовних вимог одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача, якщо ці позовні вимоги взаємопов`язані між собою підставою виникнення чи поданими доказами або коли вони є основними та похідними вимогами.

Виключення із цього правила містяться лише у частинах 4 та 5 статті 188 ЦПК України.

Так, вказаними нормами передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, а також кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини ( чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей не є основною та похідною, проте вони виникли із сімейних правовідносин й на ці позовні вимоги не поширюються правила частин 4 та 5 статті 188 ЦПК України.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, ОСОБА_1 одночасно ставить питання про стягнення аліментів на утримання їхніх спільних дітей, що не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства. З огляду на характер цих вимог, їх взаємозв`язок та наявність спільних доказів суд, розглядаючи зазначені вимоги в одному провадженні, матиме можливість більш швидко та правильно вирішити спір з врахуванням інтересів неповнолітніх доньки та сина сторін.

Таким чином, ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367,368,371,374,379,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 5 жовтня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча : Судді:

Повний текст постанови складений 26 січня 2021року.