КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року

м. Київ

справа № 361/3407/18

провадження №22-ц/824/899/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача Підяш О.С. ,

представники відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року /суддя Сердинський В.С./

у справі за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади Броварської міської ради Київської області до Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади Броварської міської ради Київської області звернувся з позовом до Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Просив визнати незаконним та скасувати рішення Броварської міської ради від 25.06.2009 р. №1159-64-05 «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність ОСОБА_5 , проживаючій по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 , витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь територіальної громади міста Бровари Київської області в особі Броварської міської ради Київської області земельну ділянку загальною площею 0,1 га з кадастровим номером :00:063:0981, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , стягнути з відповідачів фактично понесені судові витрати на користь прокуратури Київської області.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 2 а.с. 131-137/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказував, що судом першої інстанції порушено ст. 261 ЦК України та вимоги застосування позовної давності, яка застосовується лише за умови наявності порушеного права, в іншому разі у позові повинно бути відмовлено по суті, а не у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Також не враховано судом першої інстанції і численних правових позицій Верховного Суду, викладених у аналогічних справах в частині можливості органів прокуратури довідатись про наявність порушених прав та те, що заволодіння приватними особами землями водного фонду є неможливим. Також судом першої інстанції зроблено помилковий висновок щодо невіднесення спірної земельної ділянки до прибережної захисної смуги водойм. Наголошував, що прибережна захисна смуга, зокрема і навколо озер, не може передаватись у власність громадян, оскільки на неї поширюється окремий, чітко визначений законодавством порядок і спосіб використання. Відповідно до листа Управління водних ресурсів у м. Києві та Київській області №01-12/53 від 24.01.2018 р. проінформовано, що розташовані між вул. Сонячна та вул. Фельдмана водойми є природними озерами. Інформацією з Київського державного підприємства геодезії, картографії та кадастрових і геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» підтверджено 100% накладання спірної ділянки на прибережну захисну смугу озера. Відсутність проекту землеустрою не свідчить про відсутність прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Також не надано оцінки судом першої інстанції відомостям містобудівної документації щодо розташування озер на спірній території, детального плану території, виконаного ДП Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» ім. Ю.М. Білоконя, де вказується, що у парковій зоні знаходяться два замулені ставки, які необхідно розчистити та обладнати для використання в якості декоративних водойм, що загалом спростовує доводи Броварської міської ради про їх відсутність на спірний території. Матеріали справи містять також «паспорт водного об`єкта» який вказує, що це природна заглибина, з крутизною схилів більше 3 градусів, а тому мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється у відповідності до ч. 2 ст. 60 ЗК України. Відтак, висновок суду першої інстанції про розташування спірної земельної ділянки поза межами прибережної захисної смуги водного об`єкту є помилковим.

ОСОБА_4 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказувала, що ті водні об`єкти, які прокуратура називає озерами, були штучними ставками, створеними близько 40-ка років назад задля уникнення підтоплення міста. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що спірна земельна ділянка не відноситься до категорії земель водного фонду, місцезнаходження земельної ділянки, відповідно до генерального плану міста це територія садибної житлової забудови. Наголошувала, що з викопіювання з топографічної карти за станом місцевості на 1991 рік, об`єкт, який прокуратура називає озером, на карті позначено терміном «копань» - штучну водойму для накоплення води. У вказану штучну водойму, через ливневий колектор збирається дощова та тала вода задля уникнення підтоплення міста, наявність колектора додатково свідчить про штучність водойми. Додатково, про статус водойм «ставки» свідчить також рішення Господарського суду Київської області у справі 911/429/18 від 03.02.2020 р. в частині встановлених обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідно до пп. 3.1 п. 3 рішення Броварської міської ради Київської області від 25.06.2009 р. №1159-64-05 «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність ОСОБА_5 , проживаючій по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 (а.с.17 том І).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_5 26.01.2010 р. отримано Державний акт серії ЯК №683917 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:063:0981 (а.с. 20 том І).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №112579104 від 02.02.2018 р., право власності на земельну ділянку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №1181 від 28.07.2017 р. (а.с.18-19 том І).

Управління містобудування та архітектури Броварської міської ради Київської області надало висновок від 30.07.2009 р. за №461 про обмеження та обтяження користування земельною ділянкою, де зазначило, що місцезнаходження земельної ділянки відповідно Генерального плану міста, затвердженого рішенням сесії Броварської міської ради від 26.08.99 р. №150-11-23 - територія садибної житлової забудови. Містобудівні обмеження та обтяження землекористування згідно кадастрового плану та відповідно до розрахунків площ виконаних ТОВ «Експертно-консультативний центр» (без права забудови): межа проїзду та червона лінія вул. Ольги Кобилянської (а.с.147-167 том І).

Відповідно до Генерального плану міста Бровари, затвердженого рішенням Броварської міської ради від 26.08.1999 р. №150-11-23, та чинного станом на тепер на території міста Бровари знаходяться водні об`єкти - озера: озеро Фіалковського по вул. Білана Олександра (до перейменування Горького ) на території парку « Приозерний », водоймище на території кварталу житлової забудови в районі вул. Глінки та природне водоймище по вул. Петропавлівський (до перейменування Петровського) .

В експертному висновку судового експерта Савчак Вікторії Владиславівни від 22.02.2018 р. №12/18 є посилання на лист виконавчого комітету Броварської міської ради від 30.01.2018 р. №2-15/450, де зазначено, що на території IV житлового району м. Бровари розташовані два замулені ставки.

Відповідно до листа управління водних ресурсів у м. Києві та Київській області від 24.01.2018 р. №01-12/53 «Про надання інформації щодо статусу озер м. Бровари», згідно Генерального плану м. Бровари Київської області на території міста розташовані озера в парку «Приозерний» («Озеро Біле»), в парку «Перемоги» («Озеро Перемога»), між вулицями Сонячна та Фельдмана, по вул. Петропавлівська, по вул. Тургенєва та вул. Луценка. В листі окремо зазначено, що водойми розташовані між вул. Сонячна та Фельдмана в м. Бровари відносяться до озер.

З викопіювання з топографічної карти масштабу 1:10 000 М-36-50-Б-в-3 (району Броварської районної лікарні) за станом місцевості на 1991 р., видання 1993 р., наданого Державним науково-виробничим підприємством «Картографія», вбачається, що водний об`єкт позначено терміном «копань». (а.с.49 том ІІ).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст. 88 Водного кодексу України про те, що прибережні захисні смуги навколо ставків площею менше 3 гектарів встановлюються шириною 25 метрів, при цьому у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовуються посиланням на порушення 100-метрової прибережної захисної смуги навколо неіснуючого у природі озера, суд не вбачав підстав для задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, судом першої інстанції взято до уваги те, що предметом спору у даній справі є, зокрема визнання незаконним та скасування рішення Броварської міської ради від 25.06.2009 р. №1159-64-05 «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В обґрунтування подання позовної заяви більше ніж через 9 років після прийняття оспорюваного рішення, прокуратура посилалася на те, що незаконне вилучення земель водного фонду виявлено прокурором під час моніторингу Публічної кадастрової карти 22.09.2017 р.

Проте, суд першої інстанції вважав, що така причина не може вважатися поважною, оскільки загальний доступ до Національної кадастрової системи та початок роботи Публічної кадастрової карти відбувся з 01 січня 2013 року.

Позовні вимоги щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_4 спірної земельної ділянки є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Броварської міської ради від 25.06.2009 р. №1159-64-05, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є безпідставними та заявлені із пропуском строку позовної давності.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

У справі, яка переглядалася, суд першої інстанції, висловив висновок щодо необґрунтованості позовних вимог, а отже пропуск строку позовної давності не міг слугувати додатковою підставою для відмови у позовних вимогах.

Крім того, заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності.

До земель водного фонду України належать землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абз. 2 п. 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, і додаток 13 до цих правил).

Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється особливий порядок їх використання та надання їх у користування.

Зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням норм земельного та водного законодавства слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19).

Крім того, по суті спору, колегія апеляційного суду зазначає про те, що відповідно до ст. 1 ВК України, водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт).

Прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.

Уріз води - межа води на березі водного об`єкта (берегова лінія).

Ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.

Озеро - природна западина суші, заповнена прісними або солоними водами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 5 ВК України, до водних об`єктів місцевого значення належать поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 9 ВК України до відання районних рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить організація роботи по винесенню в натуру та влаштуванню прибережних захисних смуг вздовж річок, морів та навколо водойм.

Відповідно до Глави 18 ВК України порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Відповідно до п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затверджених наказом 05.11.2004 N434 Міністерства охорони навколишнього природного середовища, чинного на момент передачі земельної ділянки, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.96 N 486

"Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", з урахуванням конкретної ситуації.

В місцевому фонді документації із землеустрою відсутній проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки Броварській міській раді Київської області під розміщення житлової забудови по АДРЕСА_2 (на території 4-го житлового масиву) м. Бровари Київської області. /т. 2 а.с. 93/

Водночас, відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Відповідно до схеми накладення земельних ділянок, земельна ділянка :00:063:0981 накладається на водойму. /т. 1 а.с. 24/

На а.с. 35 містяться координати точок берегової лінії озер в меженний період станом на 2007 р. За даними КДП «Київгеоінформатика» ці самі дані були використані для складання інших схем на основі матеріалів космічної зйомки виходячи з того, що берегова лінія озер за останні кілька років станом на 2007-2010 р.р. не змінила свого просторового положення.

Водойми, розташовані між вул. Сонячна та Фельдмана в м. Бровари відносяться до озер, що підтверджується картографічними матеріалами. /т. 1 а.с. 38/

Також, колегія суддів наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України, ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, в силу імперативних приписів закону до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Земельним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду шляхом встановлення водоохоронних зон та прибережних захисних смуг для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм (ч. 2 ст. 58 Земельного кодексу України).

Так, ч.ч. 1, 2 ст. 88 Водного кодексу України визначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж узрізу води (у меженний період) шириною для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер -100 метрів.

Таким чином, землі під водними об`єктами, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки імперативно обмежені у цивільному обороті та на них поширюється окремий, чітко визначений законодавством порядок і способи використання.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу, та посилання на паспорт водного об`єкта, розроблений Басейновим управлінням водних ресурсів середнього Дніпра на замовлення Броварської міської ради та погодженого Державним агентством водних ресурсів України від 23 травня 2019 року, в якому визначено, що водний об`єкт, який в позові зазначається як озеро, є насправді ставком площею 0,6440 га (а.с.3-10 том ІІ), колегією судді не приймається до уваги.

Так, паспорт водного об`єкта розроблено значно пізніше аніж надано земельну ділянку, у травні 2019 р., після звернення позивача з позовом.

Відповідно до Порядку розроблення паспорту водного об`єкта, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 № 99, паспорт водного об`єкта має містити, зокрема, інформацію щодо призначення ставка відповідно до проекту будівництва, року здачі ставка в експлуатацію, дату наповнення до нормативного підпірного рівня, наявність акта прийому ставка в експлуатацію, замовника та розробника проекту будівництва ставка, тощо. Також, паспорт має містити характеристику водоскидних споруд, відвідного каналу, греблі та прибережної захисної смуги.

Водночас, долучений до матеріалів справи «Паспорт водного об`єкта» не містить інформації, що передбачена Порядком, та яка б з усією достовірністю вказувала на штучне походження водойми, дату її створення, цільове призначення або фактичну експлуатацію як штучної водойми.

Вищевказаний водний об`єкт не має ні греблі, ні водоскидних споруд, ні водовідвідних каналів, фактично є природною западиною суші, яка містить води, не має штучного живлення та є відносно сталим, що вказує на його природне живлення та віднесення до озер за визначенням, як природного водного об`єкта.

Також, інформація щодо віднесення водних об`єктів в місці розташування спірної земельної ділянки до озер міститься й у листах КДП «Київгеоінформатика» від 18.10.2017 № 01-01/488, Управління водних ресурсів у м. Києві та Київській області від 24.01.2018 № 01-12/53, висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 22.02.2018, висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2019 № 15852/18-41, а також у Генеральному плані міста Бровари.

Водночас, врахувавши як належний доказ вищевказаний «Паспорт водного об`єкта», судом не враховано, що до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення ч. 2 ст. 60 Земельного кодексу України, згідно яких при крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Водночас, як вбачається з планів водного об`єкта у поперечному та повздовжньому розрізах, крутизна його схилів значно перевищує три градуса, що мало бути досліджено та враховано судом першої інстанції.

Доводи заперечень відповідача, що з 1991 р., відповідно до топографічних викопіювань водойма не є озером, та містить назву копань, також відхиляються колегією суддів, як такі, що не узгоджуються з іншими, переліченими вище матеріалами справи, документи, що свідчили б про штучність водойми не збереглись.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що на момент передачі спірної земельної ділянки у червні 2009 року, водойма, на яку накладається земельна ділянка визначена як озеро, документації, що дана водойма змінювала свої межі або призначення не надано, крім того, земельна ділянка мала лише дві межі, при цьому відповідачем не заперечується що приблизна відстань до узрізу води становить близько 26 метрів, що враховуючи крутизну схилу більше ніж у три градуси, порушує відстань, необхідну для прибережної захисної смуги, незважаючи на вид водойми.

Отже, зважаючи на викладені висновки, позов підлягає задоволенню в частині вимог про витребування з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь територіальної громади міста Бровари Київської області в особі Броварської міської ради Київської області земельну ділянку загальною площею 0,1 га з кадастровим номером :00:063:0981, яка знаходиться по АДРЕСА_2 .

Щодо вимог про визнання незаконним та скасування рішення Броварської міської ради від 25.06.2009 р. №1159-64-05 «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність ОСОБА_5 , проживаючій по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_2 , апеляційний суд вказує таке.

Власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Така правова позиція викладена 21 серпня 2019 р. Великою Палатою Верховного Суду у справі № 911/3681/17.

Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у п. 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 р. у справі № 183/1617/16.

Отже, зважаючи на ефективність обраного позивачем способу захисту права власника, вимога щодо визнання незаконним та скасування рішення міської ради про передачу у власність земельної ділянки, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року - скасувати.

Позов керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади Броварської міської ради Київської області до Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, - задовольнити частково.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь територіальної громади міста Бровари Київської області в особі Броварської міської ради Київської області земельну ділянку загальною площею 0,1 га з кадастровим номером :00:063:0981, яка знаходиться по АДРЕСА_2 .

Позов керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади Броварської міської ради Київської області до Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в частині визнання незаконним та скасування рішення, - залишити без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з Броварської міської ради Київської області /07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 15, /, ОСОБА_4 / АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 / в рівних частинах на користь Київської обласної прокуратури /01601, м. Київ, бул. Л. Українки, 27/2, , банк платника Держказначейська служба України, код банку 820172, р/р UA0015641/ 5 800, 75 грн, по 2900, 37 грн з кожного.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з Броварської міської ради Київської області /07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 15, /, ОСОБА_4 / АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 / в рівних частинах на користь Київської обласної прокуратури /01601, м. Київ, бул. Л. Українки, 27/2, , банк платника Держказначейська служба України, код банку 820172, р/р UA0015641/ 8701, 13 грн, по 4350, 56 грн з кожного.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: