26.04.2021 Єдиний унікальний № 371/1416/19
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/235/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

за участі позивача

(відповідача за зустрічним

позовом) ОСОБА_1 ,

представника позивача

(відповідача за зустрічним

позовом) ОСОБА_2 ,

представника відповідача

(позивача за зустрічним

позовом) ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, Миронівської міської ради Київської області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Потік», про визнання права власності на земельні частки (паї) у порядку спадкування за заповітом та за законом, та за зустрічним позовом Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, Миронівської міської ради Київської області до ОСОБА_1 , Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Потік», третя особа: Миронівська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання спадщини відумерлою,-

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області із вищевказаним позовом звернулася ОСОБА_1 та просила суд:

визнати за нею право на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на який мала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати за нею право на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_4 , яка в свою чергу є рідною сестрою та спадкоємцем за законом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 мала право на земельну частку (пай) в Колективному сільськогосподарському підприємстві імені Карла Маркса села Потік Миронівського району Київської області по Потіцькій сільській раді Миронівського району Київської області оскільки була включена до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства імені АДРЕСА_1 , але їй не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай).

Саме це право ОСОБА_5 на пай увійшло до спадщини, яку прийняла ОСОБА_4 , та після смерті якої у свою чергу успадкувала позивач.

Крім того, свій позов ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті двоюрідного брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та за життя мав право на земельну частку (пай) в Колективному сільськогосподарському підприємстві імені Карла Маркса села Потік Миронівського району Київської області, оскільки відповідно до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства імені Карла Маркса села Потік, листа Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області від 06 березня 2018 року №02-42/17, листа Архівного сектору Миронівської райдержадміністрації від 12 березня 2018 року №5-05/6, Архівної довідки Миронівської райдержадміністрації від 16 жовтня 2019 року, який був членом цього підприємства.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, та просили його задовольнити.

Представник Миронівської міської ради Київської області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав наведених у відзиві Потіцької сільської ради Мирононвського району Київської області.

Потіцька сільська рада Мирононвського району Київської області направила до суду відзив, у якому заперечила проти задоволення позову, свої заперечення мотивувала наступним.

Заперечення щодо позовної вимоги про визнання права позивача на пай середнім розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах після смерті ОСОБА_5 обґрунтовано тим, що сільська рада на підставі ст. 1277 Цивільного кодексу України подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати спадщину ОСОБА_5 у виді права на цей пай відумерлою.

Заперечення щодо позовної вимоги про визнання права позивача на пай середнім розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах після смерті ОСОБА_6 обґрунтовувала тим, що за нормами ст. ст. 529, 530 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час смерті ОСОБА_6 та відкриття спадщини, двоюрідні сестри не входили до колао спадкоємців за законом, а отже позивач не могла успадкувати майнове право ОСОБА_6 після його смерті.

Також заперечення щодо цієї позовної вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року у справі №2о-36/2010 спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_6 у вигляді земельної частки розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Потіцької сільської ради, визнано відумерлою та передано територіальній громаді Потіцької сільської ради.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи свого представника на судове засідання не делегувало, надало відзив, в якому звернуло увагу суду, що з 01 січня 2019 року набув чинності Закон України від 19 серпня 2018 року №2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» законом було внесено зміни до Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України з набранням чинності вказаного Закону землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону сільські, селещні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі.

Миронівська районна державна адміністрація Київської області, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи свого представника на нього не делегувала. В матеріалах справи наявні листи її представника, у яких він просить проводити розгляд справи без його участі.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Потік» будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, свого представника на судове засідання не делегувало. Поштові відправлення, неодноразово повертались до суду без вручення, тому у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вони вважаються врученими.

Ухвалою від 27 січня 2020 року прийнято до розгляду зустрічний позов Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, правонаступником якої є Миронівська міська рада Київської області, до ОСОБА_1 , Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Потік», третя особа: Миронівська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання спадщини відумерлою.

В зустрічній позовній заяві Потіцька сільська рада Миронівського району Київської області та Миронівська міська рада Київської області просять суд визнати спадщину у вигляді права ОСОБА_5 на земельну частку середнім розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах при розпаюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність КСП імені Карла Маркса державним актом на право колективної власності на землю серії КВ, виданим 27 квітня 1995 року Потіцькою сільською радою відумерлою, та передати його територіальній громаді Потіцької сільської ради.

Вимога за зустрічним позовом обґрунтована тим, що мати позивача за первинним позовом ОСОБА_4 згідно норм ст. ст. 549, 550 Цивільного кодексу Української РСР була спадкоємцем ОСОБА_5 другої черги, в той час як спадкоємцем першої черги був син останньої ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (через вісім місяців після смерті ОСОБА_5 ) не встигши юридично вступити у право спадкування.

Мати позивача ОСОБА_4 28 листопада 2003 року подала заяву про прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 із порушенням шестимісячного строку, без його поновлення, як того вимагала ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу Української РСР.

В судовому засіданні представник Миронівської міської ради Київської області, яка є правонаступником Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав наведених в ньому.

Позивач за первісним позовом та його представник проти задоволення зустрічного позову заперечували, з підстав наведених в їх позовній заяві.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21 січня 2011 року Полівською сільською радою Миронівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №2 (а.с. 16).

ОСОБА_4 мала доньку ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 жовтня 1988 року Зеленьківською сільською радою Миронівського району Київської області (а.с. 19).

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За нормою ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке заповідальне розпорядження, «Все моє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю ОСОБА_1 . А належне мені право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії РН №366691 видане Миронівською райдержадміністрацією 28 грудня 2000 року, заповідаю ОСОБА_8 ».

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , відкрилася спадщина, спадкоємцями якої за заповітом були позивач та ОСОБА_8 .

Із копії спадкової справи ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом позивач ОСОБА_1 звернулася 22 квітня 2011 року (а.с. 36 том 2). При цьому 06 травня 2011 року інший спадкоємець, а саме ОСОБА_9 також звернулася із заявою про прийняття спадщини (а.с. 46 том 2).

Таким чином позивач в строк встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України прийняла спадщину ОСОБА_4 за заповітом, відповідно до якого їй перейшло все майно спадкодавця, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, все те, що належало спадкодавцю на день смерті і на що, вона за законом мала право окрім, права на земельну частку (пай), підтвердженого сертифікатом серії РН №366691 виданим Миронівською райдержадміністрацією 28 грудня 2000 року, яке перейшло до іншого спадкоємця, а саме до ОСОБА_10 .

Матеріали спадкової справи ОСОБА_4 не містять доказів, набуття нею права на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Потіцькою сільською радою Миронівського району Київської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис за №26 (а.с. 29 том. 2).

У відповідності до ст. 550 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном а також якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в ст. 550 Цивільного кодексу Української РСР дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким у відповідності до ст. 525 цього Кодексу був день смерті ОСОБА_5 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тобто ОСОБА_4 як спадкоємець ОСОБА_5 повинна була подати до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини або фактично вступити в управління чи володіння спадковим майном.

Матеріали спадкової справи ОСОБА_5 не містять доказів того, що спадкодавець позивача ОСОБА_4 в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини ОСОБА_5 звернулася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини або фактично вступила в управління чи володіння спадковим майном.

Спадкодавець позивача ОСОБА_4 звернулася до Миронівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_5 лише ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 28 том. 2) тобто майже через сім років після відкриття спадщини, що свідчить про пропуск нею шестимісячного строку прийняття спадщини ОСОБА_5 .

Матеріали судової справи не містять доказів поновлення спадкодавцю позивача ОСОБА_4 пропущеного шестимісячного строку для прийняття спадщини ОСОБА_5 , як цього вимагала ст. 550 Цивільного кодексу Української РСР.

Крім того, матеріали цивільної справи, зокрема і спадкова справа ОСОБА_5 не містять доказів того, що спадкодавець позивача ОСОБА_4 фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Згідно із довідкою виконавчого комітету Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області 2003 року №1044 (а.с. 31 том 2), ОСОБА_5 була прописана і постійно проживала в селі Потік Миронівського району Київської області до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цій довідці не зазначено, що спадкодавець позивача ОСОБА_4 була зареєстрована чи проживала без реєстрації із ОСОБА_5 , чи іншим чином фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається із заяви спадкодавця позивача ОСОБА_4 від 28 листопада 2003 року №978 (а.с. 28 том 2), якою остання прийняла спадщину ОСОБА_5 , ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_2 , де постійно до дня смерті проживала ОСОБА_5 .

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту прийняття ОСОБА_4 спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , як наслідок переходу до неї в порядку спадкування права ОСОБА_5 на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса.

За нормами ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України до складу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на те, що у спадкодавеця позивача ОСОБА_4 на момент її смерті не було права на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса, після смерті ОСОБА_5 , то це право не увійшло до спадкової маси після смерті і самої ОСОБА_4 , а тому у задоволенні позовної вимоги щодо цього права слід відмовити.

При прийнятті рішення по вищезазначеній позовній вимозі суд не оцінює правомірність та законність видачі 28 листопада 2003 року ОСОБА_4 державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Шепітко В.В. свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 щодо грошового вкладу в ощадбанку №3322/010 на рахунках № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 (а. с. 32 том 2), оскільки це не входить в предмет доказування по даній цивільній справі.

Позовна вимога про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , також задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 Цивільного кодексу України в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно із ч. 3 ст. 1277 Цивільного кодексу України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Із змісту зазначених норм матеріального права вбачається, що у разі неприйняття спадкоємцями спадщини померлого, за рішенням суду ця спадщина може бути визнана відумерлою та перейти у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року по цивільній справі №2о-36/2010 за заявою прокурора Миронівського району в інтересах держави в особі Потіцької сільської ради, заінтересована особа Миронівська районна державна нотаріальна контора, ФГ «Панчук», визнано спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_6 у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,41 га, вартістю 69 406 грн., яка знаходиться на території Потіцької сільської ради відумерлою, та передано її цій територіальній громаді (а. с. 138-139 том 1).

Із цього рішення суду вбачається, що предметом судового розгляду по справі було право померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 на земельну частку (пай) розміром 4,41 га, підтверджена сертифікатом серії КВ №0165453, зареєстрованим 23 травня 1997 року Миронівською районною державною адміністрацією за №7206.

Зазначене рішення Миронівського районного суду Київської області набрало законної сили 05 жовтня 2010 року, та не було змінене чи скасоване в передбаченому законодавством України порядку.

За нормами ч. 3 ст. 18 та ст. ст. 352, 354 ЦПК України позивач ОСОБА_1 мала право оскаржити рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2010 року по цивільній справі №2о-36/2010, проте цього не зробила.

В судовому засіданні представник позивача повідомив суд, що це рішення ними в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Таким чином, існує рішення суду, що набрало законної сили, яким визнано відумерлою спадщину ОСОБА_6 у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,41 га, що знаходиться на території Потіцької сільської ради, засвідчене сертифікатом серії КВ №0165453, зареєстрованим 23 травня 1997 року Миронівською районною державною адміністрацією за №7206.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Тобто треті особи, у тому числі державні органи, не можуть нехтувати правами і обов`язками, що виникли в сторін по справі у наслідок набрання рішення суду законної сили, а відтак не повинні порушувати ці права та не перешкоджати їх здійсненню.

Аналізуючи доводи на які сторона позивача посилалася як на підставу позовної вимоги та доводи заперечень Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, підтримані представником Миронівської міської ради, суд приходить до висновку, що спадщина у вигляді права померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 умовних кадастрових гектар при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса у наслідок визнання її відумерлою припинило своє існування із 05 жовтня 2010 року (набрання законної сили рішення по справі №2о-36/2010), а тому позивач на момент розгляду справи не має права на неї, в зв`язку із чим ця позовна вимога не може бути задоволена.

Зустрічний позов Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, правонаступником якої є Миронівська міська рада Київської області (а. с. 188 том 2) про визнання відумерлою спадщини ОСОБА_5 у виді права на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса, та передачі цього права територіальній громаді Потіцької сільської ради підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Як зазначалося вище, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний актовий запис №26 (а. с. 29 том. 2).

ОСОБА_5 , у відповідності до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 мала право на земельну частку (пай) в Колективному сільськогосподарському підприємстві імені Карла Маркса, оскільки була включена до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю цього підприємства під № 674 (а.с. 44 том 2).

У відповідності до ст. ст. 548-549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном а також якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким у відповідності до ст. 525 цього Кодексу був день смерті ОСОБА_5 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За нормами ст. ст. 548-549 Цивільного кодексу Української РСР, ОСОБА_4 як спадкоємець ОСОБА_5 повинна була подати до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини або фактично вступити в управління чи володіння спадковим майном.

Матеріали спадкової справи ОСОБА_5 не містять доказів того, що спадкодавець позивача ОСОБА_4 в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини ОСОБА_5 звернулася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини або фактично вступила в управління чи володіння спадковим майном.

Згідно із довідкою виконавчого комітету Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області (а.с. 31 том 2), ОСОБА_5 була прописана і постійно проживала в селі Потік Миронівського району Київської області до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цій довідці не зазначено, що спадкодавець позивача ОСОБА_4 була зареєстрована чи проживала без реєстрації із ОСОБА_5 .

Як вбачається із заяви ОСОБА_4 від 28 листопада 2003 року №978 (а.с. 28 том 2), якою остання прийняла спадщину ОСОБА_5 , ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_2 , де постійно до дня смерті проживала ОСОБА_5 .

Крім того, матеріали судової справи не містять доказів поновлення спадкодавцю позивача ОСОБА_4 пропущеного шестимісячного строку для прийняття спадщини ОСОБА_5 , як цього вимагала ст. 550 Цивільного кодексу Української РСР.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець позивача ОСОБА_4 не набула у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 її права на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 умовних кадастрових гектар при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1277 Цивільного кодексу України, в разі неприйняття спадкоємцями за заповітом і за законом спадщини, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Таким чином під час розгляду справи судом встановлено, що спадкодавець позивача ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР будучи спадкоємцем другої черги, в строк, передбачений ст. 549 цього Кодексу не прийняла спадщину ОСОБА_5 , а тому наявні підстави, передбачені ст. 1277 Цивільного кодексу України, для визнання її спадщина у виді права на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 умовних кадастрових гектарах при паюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність згідно Державного акта на право колективної власності на землю серії КВ, виданого Потіцькою сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області 27 квітня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству імені Карла Маркса відумерлим.

На підставі викладеного, ст. ст. 2, 3, 5, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до Миронівської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, Миронівської міської ради Київської області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Потік», про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 та за законом після смерті ОСОБА_6 - відмовити.

2.Зустрічній позов Потіцької сільської ради, правонаступником якої є Миронівська міська рада Київської області - задовольнити.

3.Визнати спадщину у вигляді права ОСОБА_5 на земельну частку (пай) середнім розміром 4,41 в умовних кадастрових гектарах при розпаюванні сільськогосподарських земель, переданих у колективну власність КСП імені Карла Маркса державним актом на право колективної власності на землю серії КВ, виданим 27 квітня 1995 року Потіцькою сільською радою, відумерлою та передати це право територіальній громаді Миронівської міської ради Київської області.

4.Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , на користь Миронівської міської ради Київської області, , судовий збір в розмірі 960 гривень 50 копійок.

5.На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цього рішення.

6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

7.Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2021 року.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук