1Справа № 335/8447/20 2/335/475/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про надання дозволу на виїзд дитини без згоди та супроводу батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про надання дозволу на виїзд дитини без згоди та супроводу батька.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 06.11.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Підставами для розірвання шлюбу стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось, ОСОБА_2 не спілкувався із ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 , а шлюбні стосунки між сторонами фактично були припинені з листопада 2014 року.

Окрім того, позивач зазначила, що 12.10.2019 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_4 . На теперішній час чоловік позивачки - ОСОБА_4 працює та мешкає у Чеській Республіці (за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_1 ). До моменту офіційного укладення шлюбу між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склались щирі родинні відносини. В їх родині панує любов , взаєморозуміння та повага. ОСОБА_4 дуже добре відноситься до дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.04.2019 року відповідач по справі ОСОБА_2 надавав дозвіл, як батько дитини, на те, щоб донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 могла у супроводі матері ОСОБА_1 тимчасово виїхати до Чеської Республіки, у період з 27.04.2019 року по 27.05.2019 року. Дитина була повернута у визначений строк до України.

На теперішній час у ОСОБА_1 виникла необхідність в отриманні дозволу відповідача - ОСОБА_2 на повторний виїзд доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері до Чеської Республіки у період з 01.12.2020 року по 03.02.2022 року, оскільки донька виявила бажання продовжувати своє навчатися у Чеській Республіці та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 необхідно неодноразово їздити до Чеської Республіки для подання документів та здачі іспитів. Позивач зазначає, що отримання дозволу на більш короткий термін є недоцільним, оскільки на теперішній час триває збір документів необхідних для навчання доньки за кордоном, а також з огляду на вартість кожного отриманого нотаріального дозволу на виїзд дитини за кордон. Отримання освіти в Чехії надасть дитині можливість здобути якісну середню освіту, що визнається університетами країн Європи.

ОСОБА_1 зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача - ОСОБА_2 із проханням надати згоду на те, щоб донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 могла у супроводі матері тимчасово виїхати до Чеської Республіки на навчання. 10.09.2020 року, позивач засобами поштового зв`язку направила листа на ім`я ОСОБА_2 , за адресою його місця реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . В цьому листі позивач просила відповідача надати нотаріальний дозвіл на виїзд ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері до Чеської Республіки у період з 01.12.2020 року по 03.02.2022 року та письмово повідомити її протягом семи календарних днів з дня отримання цього листа про прийняте відповідачем рішення за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 також зазначила, що керується виключно інтересами доньки та хоче, щоб дитина здобула якісну освіту, яка допоможе їй реалізуватися у житті. ОСОБА_1 повідомила відповідача, що на період оформлення документів для вступу до навчального закладу, вступних іспитів, а також самого навчання та перебування у Чеській Республіці, вона буде мешкати разом із донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ( АДРЕСА_1 ). Окрім цього, ОСОБА_1 надала гарантії, що відповідачу ніхто, як і раніше, не буде чинити перешкоди у спілкуванні із донькою, він будете знати про її стан здоров`я, місце перебування, місце навчання, тощо.

22.09.2020 року відповідач при особистій зустрічі повідомив ОСОБА_1 , що не збирається отримувати жодних листів від неї, не збирається надавати жодних дозволів на виїзд доньки. ОСОБА_1 зазначає, що на теперішній час іншого способу захистити права та інтереси своєї дитини та отримати дозвіл на виїзд дитини без згоди та супроводу батька окрім як звернення до суду із цим позовом в мене не має.

Позивач зазначає, що дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявила бажання продовжувати навчатися у Чеській Республіці, а саме у Троїцькій гімназії. Це загальноосвітня гімназія, на високому рівні готує до державних випускних іспитів та вступних іспитів в університети. Гімназія відрізняється індивідуальним підходом до учнів, підтримує обдарованих учнів, організовує багату культурну позакласну програму. Ця гімназія працює з 1997 року. У Троїцькій гімназії на високому рівні ведеться навчання іноземних мов. Гімназія реалізує мовну підготовку з англійської мови до міжнародних іспитів CEFLA і TEFL, з німецької мови - до іспиту ZDF. Всі учні мають можливість отримувати додаткові консультації педагогів. Велика увага приділяється допомогу учням-іноземцям. У Тройській гімназії можна підготуватися до вступу в університети на природничо-наукові та медичні спеціальності.

Позивач ОСОБА_1 просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Чеської Республіки у період з 01.12.2020 року по 03.02.2022 року, з метою навчання, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в судове засідання не з`явився , надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що з 06.11.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина мешкає разом із позивачем по справі та на теперішній час у ОСОБА_1 виникла необхідність в отриманні дозволу відповідача - ОСОБА_2 на виїзд доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері до Чеської Республіки у період з 01.12.2020 року по 03.02.2022 року, оскільки донька виявила бажання продовжувати своє навчатися у Чеській Республіці та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 необхідно неодноразово їздити до Чеської Республіки для подання документів та здачі іспитів.

Позивач 09.09.2020 року зверталася до відповідача ОСОБА_2 з заявою про надання дозволу на виїзд доньки до Чеської Республіки у її супроводі, проте заява залишена без задоволення.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 151 СК України встановлено, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Стаття 152 СК України передбачає гарантоване право дитини на належне батьківське виховання.

Згідно із ст. 154 СК України батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із положеннями ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема, на свободу пересування. Аналогічне право закріплене ч.1 ст.313 ЦК України.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 „Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Системний аналіз вищенаведених положень нормативно-правових актів, які регулюють порядок перетину кордону, дозволяє зробити висновок, що у разі відсутності згоди одного з батьків, питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17-ц (провадження № 14-244цс18) сформулювала висновок, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків має відповідати найкращим інтересам дитини і такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період.

Враховуючи, що позивачка має намір поліпшити умови навчання доньки, поліпшувати його духовний та фізичний розвиток, суд приходить до висновку, що тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини в супроводі його матері на оздоровлення, відповідає інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на освіту та на належний духовний та фізичний розвиток.

Отже, вирішуючи питання щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька у супроводі матері, суд враховує ті обставини, що задля інтересів дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліпшення її розвитку, вона не може бути позбавлена такої можливості.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 51 Конституції України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р., ст. ст. 7, 141, 150, 155, 157 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про надання дозволу на виїзд дитини без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чеської Республіки у період з 01.12.2020 року по 03.02.2022 року, з метою навчання, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Стягнути з ОСОБА_2 до користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмір 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Воробйов