Справа № 617/680/18
Провадження № 2/617/8/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному порядку в приміщенні суду в м. Вовчанську Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області, Вовчанська районна державна адміністрація Харківської області, як орган опіки та піклування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області, в обґрунтування якого зазначила, що від сумісного проживання з ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з початку 2017 року шлюбні відносини були припинені та відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Дитина залишилася проживати із нею. На теперішній час участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається і не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, відбуває покарання за вироком суду. Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 13.02.2019 року до участі в розгляді справи, за клопотанням представника позивача залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вовчанську районну державну адміністрацію Харківської області, як орган опіки та піклування.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, повідомлялися судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надали суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Згідно протоколу допиту ОСОБА_2 від 07.12.2020 року, проведеного за судовим дорученням про надання правової допомоги компетентним судом Російської Федерації, він позовні вимоги не визнав, у зв`язку із тим що відбуває покарання у місцях позбавлення волі на території Російської Федерації, не може спілкуватися із дочкою, подарунки від нього їй привозить його мати. Заяв клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вовчанської райдержадміністрації Харківської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити, справу розглядати у його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву справу про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22.01.2016 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 6).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.10.2018 року позивач ОСОБА_5 проживає разом із дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі санітарний стан добрий, працюють усі комунікації. Дитина має окреме ліжко, місце для занять, відпочинку, необхідний одяг, предмети особистої гігієни, продукти харчування. Між мамою та дитиною тісні родинні відносини (т. 1 а.с. 49-50).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

Так, відповідно до копії довідки начальника СІЗО м. Омська Російської Федерації за № 5/4192, ОСОБА_2 , 1984 року народження, 28.09.2017 року відбув до виправної колонії № 6 м. Омська, для подальшого відбування покарання за вироком суду (т. 1 а.с. 52).

Відповідно до даних протоколу допиту ОСОБА_2 від 07.12.2020 року, він позовні вимоги не визнав, у зв`язку із тим що відбуває покарання у місцях позбавлення волі не може спілкуватися із дочкою, подарунки їй привозить його мама (т. 1 а.с. 223).

Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. СК України розрізняє обов`язки батька з виховання (ст. 150 СК України) та обов`язки батька з матеріального утримання (аліментні зобов`язання, передбачені ст. ст. 180, 181, 185 СК України). Однією з підстав для позбавлення батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, а не з її утримання.

Крім того, оскільки батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батька і дитини чи батьків самої дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Згідно висновку Вовчанської райдержадміністрації Харківської області від 21.06.2019 року є доцільним позбавити ОСОБА_2 , 1984 року народження, батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 100).

Разом з тим, ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01.07.2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року № 49684/99, § 30).

В оцінці доводів суд враховує, що основним завданням суду є вирішення спору між сторонами, тобто здійснення судом своєї базової функції - це ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не створює новий спір для цих самих сторін, які не можуть між собою дійти порозуміння у позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 164 СК України, ст. ст. 4, 7, 12, 89, 247, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області, Служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти діб з дня проголошення рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду до або через Вовчанський районний суд Харківської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Представник позивача адвокат Мельнік Руслан Васильович, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 1161 від 08.02.2012 року, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , 1984 року народження, місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вовчанської райдержадміністрації Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Соборна, буд. 100, код 31707517.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська область, Вовчанський район, смт. Старий Салтів, вул. Перемоги, буд.15.

Суддя -