Справа № 348/2016/19
Провадження № 22-ц/4808/136/21
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Ковалюк І.П. 28 жовтня 2020 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

01 жовтня 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивував тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 червня 2017 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 18 травня 2017 року до досягнення нею повноліття, а також 14 500 грн на її оздоровлення. Наприкінці серпня 2017 року він почав працювати моряком на кораблі закордоном. 24 вересня того ж року його було заарештовано правоохоронними органами Греції за незаконне переміщення нелегальних мігрантів на морському судні «PYRННА». З моменту затримання у нього повністю відсутній будь-який заробіток і фактично він не має можливості утримувати дочку. На даний час він не працює, оскільки відбуває покарання, а тому фізично не в змозі виконувати рішення суду від 01 червня 2017 року. Також у нього немає майна, яке він міг би продати та сплатити аліменти у вказаному розмірі.

Посилаючись на наведене, просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з 2 000 грн до 1 000 грн щомісячно.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року в справі №344/6407/17 та стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1 600 грн щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Припинено стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року в справі №344/6407/17.

В решті вимог позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що після ухвалення рішення про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дочки змінився його життєвий уклад та матеріальний стан. Позивач був засуджений до відбування покарання на території Грецької Республіки, що обмежило його у праві вибору роботи із тим рівнем заробітної плати, який би міг забезпечити потреби його та дитини. Зміна матеріального стану позивача є підставою для зменшення аліментів, які стягуються з нього за рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 червня 2017 року.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що ухвалюючи рішення про зменшення розміру стягуваних із ОСОБА_3 аліментів, суд вважав, що зміни матеріального стану позивача пов`язані із його затриманням, засудженням та відбуванням покарання на території Грецької Республіки. При цьому, суд взяв до уваги довідку від 25 грудня 2019 року №6125/19-091-1330, підписану другим секретарем з консульських питань на бланку Посольства України в Грецькій Республіці, в якій зазначено, що громадянин ОСОБА_3 дійсно затриманий у вересні 2017 року правоохоронними органами Грецької Республіки, засуджений та відбуває покарання у пенітенціарному закладі закритого типу за скоєння відповідного правопорушення, у зв`язку з чим не працює й доходів не має. Проте, зазначена довідка є нечіткою, оскільки не містить необхідної інформації, а саме: щодо назви пенітенціарного закладу, в якому відбуває покарання ОСОБА_3 та до якого типу відноситься такий заклад; термін, з якого ОСОБА_3 у ньому перебуває та на який термін його засуджено; не містить посилання на довідку/виписку з самого пенітенціарного закладу, де відбуває покарання ОСОБА_3 , що в цілому піддає сумніву достовірність інформації, що такий дійсно відбуває покарання; чи наділений другий секретар з консульських питань повноваженнями надавати довідки такого змісту, використовуючи при цьому бланк Посольства України у Грецькій Республіці.

Крім того, інформація, що викладена в довідці, стосується подій станом на грудень 2019 року, а оскаржуване рішення ухвалене судом наприкінці 2020 року, тобто обставини, пов`язані з матеріальним станом позивача ОСОБА_3 за рік часу могли змінитися.

Також вказана довідка долучена до матеріалів справи без з`ясування думки відповідача у справі та в судовому засіданні як доказ не досліджувалась, чим порушено принцип змагальності сторін у процесі.

На думку апелянта, викликає сумнів і та обставина, що позивач ОСОБА_3 дійсно відбуває покарання у пенітенціарному закладі закритого типу з серпня 2017 року, оскільки довіреність на представництво інтересів ОСОБА_3 , що міститься в матеріалах даної справи, посвідчена 07 грудня 2018 року не закладом пенітенціарної служби, де позивач мав би відбувати покарання, а Посольством України в Грецькій Республіці в м. Афіни, за посвідчення якої ще й сплачено 28 євро.

Також апелянт вважає, що в оскаржуваному рішенні суд безпідставно зіслався на пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки позивач ОСОБА_3 є боржником, а не платником аліментів, так як з часу присудження аліментів він їх не сплачував.

Крім того, при ухваленні рішення про зменшення розміру аліментів суд не взяв до уваги матеріальний стан матері дитини, яка з початком пандемії COVID-19 втратила роботу та з квітня 2020 року не працює, однак продовжує утримувати дочку та не звертається в суд про збільшення розміру аліментів через погіршення фінансового стану.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Представник позивача подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечила. Зауважила, що на момент звернення в суд позивач не мав можливості надати інші докази, які б свідчили про його перебування у місцях позбавлення волі, оскільки вирок, який був проголошений на території іноземної держави, на даний час оскаржується у апеляційній інстанції. Також зазначила, що зменшення розміру аліментів до 1 600 грн щомісячно є достатнім розміром стягнення з позивача аліментів. Просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Представник позивача доводи апеляційної скарги заперечила з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 червня 2017 року з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття та 14 500 грн на її оздоровлення.

З копії повідомлення Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області №235/108/50/01 від 29 січня 2018 року, наданого тітці позивача та його представнику ОСОБА_6 , вбачається, що її племінник ОСОБА_3 заарештований 24 вересня 2017 року правоохоронними органами Греції за незаконне переміщення нелегальних мігрантів на морському судні «PYRННА» (а.с. 6).

Копією довідки Міністерства закордонних справ України від 26 лютого 2019 року №71/ВМКС/17-500-560 підтверджено, що громадянин України ОСОБА_3 дійсно затриманий у вересні 2017 року правоохоронними органами Грецької Республіки. Станом на 25 лютого 2019 року ОСОБА_3 засуджений та відбуває покарання на території Грецької Республіки (а.с. 7).

Згідно копії довідки Посольства України в Грецькій Республіці від 25 грудня 2019 року №6125/19-091-1330 громадянин України ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно затриманий у вересні 2017 року правоохоронними органами Грецької Республіки, станом на сьогоднішній день засуджений та відбуває покарання на території Грецької Республіки у пенітенціарному закладі закритого типу за скоєння відповідного правопорушення у зв`язку із чим не працює й доходів не має (а.с. 54)

З розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №344/6407/2017 від 29 серпня 2017 року, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів в твердому грошовому розмірі по 2 000 грн на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, вбачається, що ОСОБА_3 станом на 01 січня 2020 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 78 500 грн (а.с. 61).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтям 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Отже, за змістом статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Згідно зі статтями 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Висновок суду, що позивач довів, що його матеріальне становище погіршилось з посиланням на матеріали справи, а саме: копію повідомлення Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області №235/108/50/01 від 29 січня 2018 року (а.с. 6), копію довідки Міністерства закордонних справ України від 26 лютого 2019 року №71/ВМКС/17-500-560 (а.с. 7), копію довідки Посольства України в Грецькій Республіці від 25 грудня 2019 року №6125/19-091-1330 (а.с. 54) про те, що ОСОБА_3 заарештований 24 вересня 2017 року правоохоронними органами Греції, станом на 25 лютого 2019 року він засуджений та відбуває покарання на території Грецької Республіки у пенітенціарному закладі закритого типу за скоєння відповідного правопорушення у зв`язку із чим не працює й доходів не має, зроблений без повного та всебічного дослідження обставин справи. Поза увагою суду залишилась та обставина, що наведені довідки датовані лютим та груднем 2019 року, розгляд справи завершився майже в річний термін - 28 жовтня 2020 року. Доказів щодо матеріального стану позивача станом на кінець 2020 року матеріали справи не містять.

Посилання представника позивача на труднощі в отриманні копії вироку про засудження ОСОБА_3 , інформації пенітенціарного закладу про те, чи ОСОБА_3 працює і чи отримує якісь доходи, не беруться судом до уваги, оскільки в силу частини 1 статті 74 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом, чого не було зроблено представником позивача.

Окрім того, судом не досліджено матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я відповідача - одержувача аліментів. Поза увагою суду залишились доводи представника відповідача, що у зв`язку з пандемією COVID-19 відповідачка втратила роботу та засоби для існування та утримання сина.

З огляду на викладене та з урахуванням положень частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення. По суті встановленого в позові ОСОБА_3 слід відмовити.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 27 січня 2021 року