Справа № 209/2952/20
Провадження № 2/209/247/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РСП ЛТД", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з: Товариства з обмеженою відповідальністю "РСП ЛТД", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 127198,55 грн., з яких: інфляційні витрати за період з 06.10.2017 року по 06.10.2020 року у сумі 83687,86 грн; 3% річних за період з 06.10.2017 року по 06.10.2020 року у сумі 43510,69 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" зазначив, що 05.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ТОВ «РСП ЛТД» було укладено договір про надання кредиту № СL-SME303/264/2007, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 285401,20 грн. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором було укладено між: ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/264/2007/1; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/264/2007/2; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/264/2007/3; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/264/2007/4. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.10.2014 року, яке набрало законної сили 29.12.2014 року, солідарно стягнуто з ТОВ «РСП ЛТД», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СL-SME303/264/2007 від 05.12.2007 року в розмірі 228453,23 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту-208282,26 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом -20170,97 грн.

01.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «РСП ЛТД» було укладено договір про надання кредиту № СL-SME303/044/2008, відповідно до якого позичальник отримав кредит у загальному розмірі 306900 грн. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором було укладено між: ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/044/2008/1; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/044/2008; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/044/2008/3; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/044/2008/2. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.05.2014 року, яке набрало законної сили 21.10.2014 року, стягнуто солідарно з ТОВ «РСП ЛТД», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № SR-SME303/044/2008 від 01.02.2008 року у розмірі 298597,12 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 263588,29 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 35008,83 грн.

10.12.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а товариство прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитними договорами № СL-SME303/264/2007 від 05.12.2007 року, № SR-SME303/044/2008 від 01.02.2008 року.

Вищевказані рішення суду на сьогоднішній день фактично не виконано. Отже, позивач, відповідно до ст. 625 ЦК України, нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за двома кредитними договорами у сумі 127198,55 грн. за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому позивач вимушений звернутись до суду.

11.11.2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

26.01.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначив, що відносно вказаних позовних вимог сплив строк позовної давності. Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Враховуючи, що позивач звернувся за стягненням інфляційних втрат і річних відсотків за весь період прострочення платежу, то суд повинен встановити, чи дотримано строки позовної давності. Позивач визначив період для стягнення 3 % річних із 06 жовтня 2017 року по 06 жовтня 2020 року у сумі 43 510, 69 грн., інфляційних втрат - із 06 жовтня 2017 року по 06 жовтня 2020 року у сумі 83 687, 86 грн., з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № SR-SME303/044/2008 від 01.02.2008 року та стягнення заборгованості за кредитним договором № СL-SME303/264/2007 від 05.12.2007 року звернувся у 2014 році, але з вимогою про нарахування інфляційних витрат та стягнення 3 % річних на суму заборгованості встановлену судом не звертався. Треба врахувати, що стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. У вимозі Позивача до Відповідачів про солідарне стягнення 3 % річних має бути відмовлено, з тих підстав, що кредитним договором від 05 грудня 2007 року № СL-SME303/264/2007 передбачена сплата процентів 15,5 % річних та кредитним договором від 01 лютого 2008 року № SR-SME303/044/2008 передбачена сплата процентів в розмірі, FIDR+ 3,5 % (річних) за користування кредитом. Звертає увагу на те, що Позивачем неправильно складений розрахунок індексу інфляцій, який знаходиться у матеріалах справи, оскільки нарахування проводяться за кожен місяць окремо з урахуванням тих відсотків, які встановлювалися кожного місяця. При цьому Позивач у своїй позовній заяві послався на приписи ч. 2 статті 625 ЦК України, однак не зазначив, яким чином вираховувалися проценти та інфляційні втрати і за який період часу і зазначив лише загальну суму, що підлягає стягненню. Що стосується розрахунку інфляційних збитків, передбачених ч. 2 статті 625 ЦК України, яку Позивач надав до суду, його не можна враховувати у відповідності до статті 76 та 77 ЦПКУ, як належний та допустимий доказ, бо сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Дуже важливо, що Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр», але Позивач не надав суду підтвердження зазначеного. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Чого не зробив позивач на підтвердження своїх позовних вимог. Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку : встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Таким чином, вимоги пред`явленні Позивачем до Поручителів, як до солідарних Відповідачів не відповідають приписам чинного законодавства України бо пред`явленні поза межами строку дії поруки. Отже, можливість застосування як загальної, так і спеціальної позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони.

04.02.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, на обґрунтування якої зазначив, що відзив на позов є незаконним і необгрунтованим.

16.02.2021 року до суду від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на відзив, які є аналогічними за своєю обгрунтованістю з відзивом на позовну заяву.

Сторони у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити повністю.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутность, просили винести рішення з врахуванням відзиву на позов.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, 05.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ТОВ «РСП ЛТД» було укладено договір про надання кредиту № СL-SME303/264/2007, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 285401,20 грн. (а.с.9-13). З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором було укладено між: ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/264/2007/1; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/264/2007/2; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/264/2007/3; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/264/2007/4 (а.с. 14-17). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.10.2014 року, яке набрало законної сили 29.12.2014 року, солідарно стягнуто з ТОВ «РСП ЛТД», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СL-SME303/264/2007 від 05.12.2007 року в розмірі 228453,23 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту-208282,26 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом -20170,97 грн. (а.с.39-42).

01.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «РСП ЛТД» було укладено договір про надання кредиту № СL-SME303/044/2008, відповідно до якого позичальник отримав кредит у загальному розмірі 306900 грн. (а.с. 18-22). З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором було укладено між: ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/044/2008/1; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/044/2008; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/044/2008/3; між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 договір поруки від 01.12.2008 року № SR-SME303/044/2008/2 (а.с. 23-26). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.05.2014 року, яке набрало законної сили 21.10.2014 року, стягнуто солідарно з ТОВ «РСП ЛТД», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № SR-SME303/044/2008 від 01.02.2008 року у розмірі 298597,12 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 263588,29 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 35008,83 грн. (а.с. 36-37).

10.12.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а товариство прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитними договорами № СL-SME303/264/2007 від 05.12.2007 року, № SR-SME303/044/2008 від 01.02.2008 року. (а.с. 27-34).

Вищевказані рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.05.2014 року та від 17.10.2014 року на сьогоднішній день фактично не виконано. Вказані обставини підтверджуються довідкою від 22.09.2020 року, згідно якої заборгованість за кредитним договором № СL-SME303/264/2007 від 05.12.2007 року не погашена та складає: 210421,59 грн., з яких: 208282,26 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 2139,33 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.64). Довідкою від 22.09.2020 року, згідно якої заборгованість за кредитним договором SR-SME303/044/2008 від 01.02.2008 року не погашена та складає: 272485,84 грн., з яких: 263588,29 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8897,55 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.62-63).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18. Таким чином, з ухваленням рішень про стягнення боргу у 2014 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання (виконання рішення). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Згідно розрахунку позивача, позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № СL-SME303/264/2007 від 05.12.2007 року та кредитним договором SR-SME303/044/2008 від 01.02.2008 року складає: 482907,43 грн. за останні 3 роки (за період 06.10.2017 року по 06.10.2020 року), зокрема 127198,55 грн. нарахованих інфляційних витрат та 3% річних. Судом приймаютьсяданні розрахунки. Суд, вирішуючи справу в межах позовних вимог, приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Керуючись ст. 525, 526, 530, 611, 625, 628, 638, 640, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженолю відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультурна, 28Д) до Товариства з обмеженою відповідальністю "РСП ЛТД" (місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Коваленко, 6), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "РСП ЛТД", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженолю відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" 127198 (сто двадцять сім тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 55 копійок, яка складається з: 83687 (вісімдесят три тисячі шістсот вісімдесят сім) гривень 86 копійок інфляційні витрати, нараховані за період з 06.10.2017 рок по 06.10.2020 року; 43510 (сорок три тисячі п`ятсот десять) гривень 69 копійок-3% річних за період з 06.10.2017 рок по 06.10.2020 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РСП ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик