Справа № 315/386/19
Номер провадження № 2/315/51/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Романько О.О.

за участі секретаря: Денисенко Є.І.,

представника позивача адвоката Яковенка О.С.,

представника відповідача адвоката Рябка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

03.04.2019 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В позові позивач посилався на те, що після смерті її дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належне йому майно, яке той заповів їй заповітом на випадок своєї смерті, посвідченим секретарем Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області від 26.01.2001 року. 27.02.2019 року постановою державного нотаріуса Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з неподанням заяви до нотаріуса про прийняття спадщини в установлений законом строк. Позивач вважає, що строк нею пропущено з поважної причини, так як вона була необізнана про наявність заповіту на її ім`я, прохала визначити їй додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . тривалістю три місяці після набрання рішенням законної сили.

02.09.2019 року позовні вимоги було уточнено позивачем та вказано в якості відповідача ОСОБА_2 , як спадкоємця, який має право на обов`язкову частку та яка вже звернулася до нотаріуса щодо прийняття спадщини. Уточнену позовну заяву було прийнято судом до свого провадження відповідно до ухвали Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.10.2019 року та замінено відповідача.

15.11.2019 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області винесено заочне рішення у справі, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

21.07.2020 року надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

29.07.2020 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 заяву прийнято до розгляду та призначено в судове засідання на 05.08.2020 року.

У зв`язку із прийняттям 11.08.2020 року на засіданні Вищої ради правосуддя рішення про звільнення судді ОСОБА_4 , у зв`язку з поданням заяви про відставку та на підставі наказу Гуляйпільського районного суду Запорізької області № 1-ос від 11.08.2020року про припинення повноважень судді ОСОБА_4, акту прийому-передачі справ судді ОСОБА_4 від 11.08.2020 року, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 12 серпня 2020 року за № 46/20, було проведено повторний автоматизований розподіл вищевказаної справи.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу вищезазначена справа була 12.08.2020 року передана на розгляд судді Романько О.О.

27.08.2020 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. прийнято до свого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

20.10.2020 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області поновлено ОСОБА_2 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 315/386/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено, скасовано заочне рішення від 15.11.2019 року ухвалене по цивільній справі № 315/386/19 (провадження № 2/315/256/19) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

11.02.2021 року через канцелярію суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Рябка Ю.М., де він вказав на недобросовісність дій сторони позивача, а саме викривлення на свою користь вимог діючого законодавства. Зазначив, що у своєму позові сторона позивача посилається на п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначаючи: «поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини визнаються тривала хвороба спадкоємців, велика відстань від місця постійного проживання спадкоємців та місцем знаходження спадкового майна, складні умови, які зокрема пов`язані із тривалими відрядженнями, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту та інші». Звернув увагу суду, що пункт 24 вказаної вище постанови, на який посилається сторона позивача у своєму позові зазначених положень у собі не містить. Також вважали, що сторона позивача у своєму позові не доводять належними доказами наявність у позивача тривалої хвороби з 04.05.2006 року по 15.09.2006 року, зокрема, за діагнозом «остеохондроз поперекового хреста правого відділу хребта з вираженим больовим станом справа» як і того, що ця хвороба була непереборною обставиною для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вказали на те, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 спливав ІНФОРМАЦІЯ_5, тому позивач мала достатньо часу вже після видужання звернутися до нотаріуса. Звернули увагу суду на те, що 19.02.2019 року Полтавська сільська рада Гуляйпільського району листом № 84, повідомила ОСОБА_1 , що у справах цієї ради знаходиться на архівному зберіганні заповіт, складений від імені померлого ОСОБА_3 на ім 'я ОСОБА_1 . З даного листа вбачається, Полтавська сільська рада Гуляйпільського району Запорізької області повідомляє ОСОБА_1 саме на її звернення, а не самостійно. Тому, вважають, що позивачу було добре відомо про існування заповіту і вона вводить суд в оману, з приводу фактичних та дійсних обставин справи. Також, вважають, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про існування заповіту від 26.01.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 27 секретарем виконавчого комітету Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області ОСОБА_2 В.Г. свідчить також і факт того, що на розгляді Гуляйпільського районного суду Запорізької області знаходилася цивільна справа № 315/275/18, за позовом тієї ж ОСОБА_1 до Полтавської сільської ради про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 її тітки ОСОБА_5 , першої дружини ОСОБА_3 , до його одруження з ОСОБА_2 .. При цьому, звертають увагу на те, що позов ОСОБА_1 по вказаній вище справі було задоволено судом лише з підстав визнання позову відповідачем, а саме Полтавською сільською радою, а не з підстав дослідження фактичних обставин справи та наявних причин пропуску позивачем строку визначеного ст. 1270 ЦК України. Так, заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 було складено та посвідчено у той же день, що і заповіт ОСОБА_3 , тобто 26.01.2001 року і було зареєстрованого тим же секретарем виконавчого комітету Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області ОСОБА_2 В.Г. до реєстру за № 26, тобто за номером попереднім заповіту ОСОБА_3 (у нього 27). Тобто вона скористалася своїм правом на спадкування за заповітом після померлої тітки, визначила строк для подання заяви нотаріусу через суд та оформила цю спадщину - тобто вона особисто була у Полтавській сільській раді Гуляйпільського району Запорізької області, яка посвідчувала обидва заповіти в один день та отримувала дублікат заповіту ОСОБА_5 , що свідчить про те, що ОСОБА_1 достеменно знала вже на той момент про існування заповіту і ОСОБА_3 , який був складений за номером по порядку слідуючим за заповітом її тітки ОСОБА_5 (№ 26 та № 27 обидва від 26.01.2001 року), тому відповідач вважає, що позивач з якихось інших причин, про які вона навмисно не повідомляє суд не оформила цю спадщину. За таких обставин, просять відмовити у задоволенні позову (а.с. 141-142).

18.03.2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Яковенка О.С. надійшла відповідь на відзив. У своїй відповіді зазначили, що спадкоємиця ОСОБА_1 не проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. Нотаріусом не вчинялися дії щодо повідомлення позивача про існування заповіту та роз`яснення його прав. 23.07.2007 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області заведена спадкова справа №246 за заявою ОСОБА_2 , спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів надання письмової згоди спадкоємиці за законом ОСОБА_2 , про дозвіл подання ОСОБА_1 , яка пропустила шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори, не надано. 07 листопада 2018 року ОСОБА_1 уповноважила представляти свої інтереси ОСОБА_7 , згідно нотаріально завіреної довіреності виданої приватним нотаріусом Демченко Т.М., зареєстровано в реєстрі № 1271. 07 лютого 2019 року ОСОБА_1 склала заяву до Полтавської сільської ради в якій прохала надати інформацію щодо наявності складеного на її користь заповіту від імені ОСОБА_3 . 18 лютого 2019 року, вказана заява була подана представником ОСОБА_1 , що вбачається зі штемпеля «получено» № 83 Полтавської сільської ради. 19 лютого 2019 року Полтавська сільська рада Гуляйпільського району листом № 84 повідомила ОСОБА_1 про те, що у справах Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області знаходиться на архівному зберіганні заповіт, складений від імені померлого ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 . Що свідчить про її необізнаність про існування заповіту. 19 лютого 2019 року представником ОСОБА_7 було складено заяву про видачу дублікату заповіту посвідченого виконавчим комітетом Полтавської сільської ради 26 січня 2001 року зареєстрованого в реєстрі за № 27 від імені гр. ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 замість втраченого. Того ж дня представнику було видано дублікат заповіту. 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Гуляйпільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 . Надавши дублікат заповіту від імені померлого ОСОБА_3 на її ім`я, який був виданий Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, що свідчить про її необізнаність про існування заповіту. 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Гуляйпільського районного суду Запорізької області із позовом до Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, вважають, що відповідач ОСОБА_2 лише навела суду свої думки, які базуються на припущеннях, що ОСОБА_1 начебто знала про існування заповіту, не надавши суду жодного доказу, щоб довести вказані обставини як підставу своїх заперечень. Натомість, ОСОБА_1 навпаки, підтверджує доказами, що 18 лютого 2019 року звернулася із письмовою заявою до сільської ради, для з`ясування наявності заповіту та 19.02.2019 року Полтавська сільська рада Гуляйпільського району листом № 84 повідомила ОСОБА_1 про те, що складений від імені померлого ОСОБА_8 на її ім`я заповіт. Лише після цього, ОСОБА_1 отримала дублікат, так як вона не знала про заповіт та не мала його оригіналу (первісного заповіту), що свідчить про її необізнаність про існування заповіту. Також зазначили про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 склали заповіт в один день, посвідчили одним і тим самим секретарем та заповіт був внесений до реєстру поряд за черговістю не може свідчити про обізнаність ОСОБА_1 про наявність заповіту. Свобода заповіту полягає у тому, що спадкодавець виклавши свою волю в заповіті не зобов`язаний повідомляти спадкоємців про його існування. Також, вважаю відсутнім причинно-наслідковий зв`язок між складанням заповіту ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в один день та особистою присутністю у Полтавській сільській раді ОСОБА_1 при поновленні строку для подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 вчиняла наступні дії. Так, 24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області для з`ясування того, чи був на її користь заповіт після померлої ОСОБА_5 . 02 листопада 2017 року Полтавська сільська рада Гуляйпільського району Запорізької області повідомила ОСОБА_1 , що у справах Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області знаходиться на архівному зберіганні заповіт, складений від імені померлої ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_1 . Разом з цим було повідомлено про те, що на підставі рішення суду земельна ділянка, яка належала померлій є власністю Полтавської сільської ради. Вищевказані обставини не потребують доказуванню, так як вони були встановлені Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 27 березня 2018 року №2-0-22/11, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2011 року у справі за заявою прокурора Гуляйпільського району Запорізької області в інтересах територіальної громади с. Полтавка Гуляйпільського району Запорізької області в особі Полтавської сільської ради про визнання спадщини відумерлою. 21 листопада 2017 року, ОСОБА_9 , за нотаріально завіреною довіреністю, в інтересах ОСОБА_1 , звернулася із заявою про видачу дублікату заповіту від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 . Цього ж дня, 21 листопада 2017 року, секретар виконавчого комітету Портна Т.М. видала дублікат вказаного заповіту. З вказаного слідує, що ОСОБА_1 не знала про існування заповіту ні після ОСОБА_5 , ні після ОСОБА_3 . Про те, що заповіти складалися в один день, лише свідчить про волю заповідачів. Вважають, що справа про спадкування після ОСОБА_5 , не має жодного зв`язку зі спадкуванням після смерті ОСОБА_3 . Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що підтверджується і відповідною практикою ВС. Додатково зазначили, що закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від З березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Однак, нотаріусом при підготовці до видачі 10.09.2007 року свідоцтва про право на спадщину за законом після спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцю першої черги за законом ОСОБА_2 на земельну ділянку не були дотримані вимоги п.209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 та не перевірено наявність заповіту померлого ОСОБА_3 від 26.01.2001 року за даними Спадкового реєстру, про що свідчить спадкова Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 27.02.2019 року, з якої вбачається, що заповіт ОСОБА_3 був внесений до спадкового реєстру 24.05.2007 року. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Однак, нотаріус незважаючи на те, що у спадковому реєстрі наявний заповіт від імені ОСОБА_3 складений на користь ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за № 27 від 24.05.2007 року, порушив порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не повідомив спадкоємицю за заповітом ОСОБА_1 як особу, яка має право на обов`язкову частку в спадщині, не викликав ОСОБА_1 шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі та 10.09.2007 року видав свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку на ім`я ОСОБА_2 , особі, яка мала право на спадкування за законом лише на 1/2 частку спадкового майна. Чим порушила права спадкоємиці ОСОБА_1 , яка має право на 1/2 частку в спадщині за заповітом. Додатково звернули увагу на довідку, що знаходиться у спадковій справі видана 23 липня 2007 року № 369 Полтавською сільською радою, відповідно до якої йде мова про спадкоємицю за ст. 1261, а саме про ОСОБА_2 , це при тому що в свідоцтві про одруження (видане Полтавською сільською радою) між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прізвище дружини після одруження « ОСОБА_11 » а не ОСОБА_12 . Крім цього сільською радою не вказано в довідці про спадкоємицю за ст. 1223 ОСОБА_1 не дивлячись на те, що 24.05.2007 року Полтавською сільською радою заповіт ОСОБА_3 складений на користь ОСОБА_13 був внесений до спадкового реєстру. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи. Однак ні Полтавська сільська рада, ні державний нотаріус, які були обізнані про наявність заповіту складеного на користь ОСОБА_1 не здійснили свого обов`язку, щодо сповіщення спадкоємці, яка має право на 1/2 частку в спадщині за заповітом. Тому, вважають, що лист № 84 від 19.02.2019 року Полтавської сільської ради Гуляйпільського району з інформацією, що у справах Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області знаходиться на архівному зберіганні заповіт, складений від імені померлого ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 є єдиним доказом того, що ОСОБА_1 до 19.02.2019 року була необізнана про існування заповіту (а.с. 181-185)

05.05.2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Рябка Ю.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив, де звернув увагу на витребувану із Полтавської сільської ради копію листа ОСОБА_1 , датованого 17.02.2019 року, на підставі якого їй був наданий сільською радою лист «Про надання інформації» №84 від 19.02.2019 року. Зазначає про те, що ОСОБА_1 звернулася зі своїм листом лише ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді як ОСОБА_3 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто через 13 років після його смерті. Вважає факт переписки ОСОБА_1 з сільською радою формальною, оскільки їй потрібні були докази дати отримання нею інформації про наявність заповіту, про який вона нібито не знала. Окремо звернув увагу на напис у дублікаті заповіту, наданого ОСОБА_1 де зазначено: «цей дублікат заповіту виданий ОСОБА_1 замість втраченого», що на думку представника відповідача, підтверджує, що оригінал заповіту в неї був в наявності, однак вона його втратила. Зазначив про те, що остання не мала об`єктивних, непереборних та істотних труднощів в отриманні своєчасно дублікату заповіту. Вказав на те, що позов ОСОБА_1 було задоволено судом лише з підстав визнання позову відповідачем - Полтавською сільською радою, а не з підстав дослідження фактичних обставин справи та наявності причин пропуску ОСОБА_1 строку визначеного ст. 1270 ЦК України для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальний строк позовної давності, який визначений ст. 257 ЦК України становить 3 роки, проте як видно із резолютивної частини позову ОСОБА_1 вона не ставить перед судом питання про поновлення їй пропущеного строку для звернення до суду. Вважає, що позов не підлягає задоволенню судом як через його недоведеність, необґрунтованість, так і у зв`язку зі спливом строку позовної давності на реалізацію ОСОБА_1 свого права на звернення до суду із цим позовом (а.с. 195-196).

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи позивач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник позивача адвокат Яковенко О.С. позов підтримав, наполягав на його задоволенні за вказаних в ньому підстав з урахуванням наведених обставин у відповіді на відзив.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача адвокат Рябко Ю.М. проти задоволення позову заперечував, просив врахувати обставини викладені у відзиві на позов та запереченнях.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

26.01.2001 року ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений секретарем Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області Портною Т.М., яким на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно ОСОБА_1 , що підтверджується дублікатом його заповіту та матеріалами спадкової справи № 246/2007.

26.02.2005 року ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження у спадковій справі. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_2 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть.

На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з ним була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_2 .

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 369 від 23.07.2007 року, яка наявна у спадковій справі, інших спадкоємців за ст.1261 ЦК України немає.

В день смерті ОСОБА_3 , відповідно до ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на належне йому майно.

В період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого ОСОБА_3 не зверталася.

23.07.2007 року ОСОБА_2 звернулася до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується копією її заяви у спадковій справі.

23.07.2007 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області заведена спадкова справа № 246 спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі у спадковій справі.

10.09.2007 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області Горовою Я.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцю першої черги за законом ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 5,6668 га, розташованої на території Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗП № 012831 виданого Гуляйпільською районною державною адміністрацією 13.07.2005 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 84, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва та витягом про його реєстрацію в Спадковому реєстрі за матеріалами спадкової справи.

07 листопада 2018 року ОСОБА_1 уповноважила представляти свої інтереси ОСОБА_7 , згідно нотаріально завіреної довіреності виданої приватним нотаріусом Демченко Т.М., зареєстровано в реєстрі № 1271.

07 лютого 2019 року ОСОБА_1 склала заяву до Полтавської сільської ради в якій прохала надати інформацію щодо наявності складеного на її користь заповіту від імені ОСОБА_3 .

18 лютого 2019 року зазначена заява була подана представником ОСОБА_1 до Полтавської сільської ради, вхідний номер 83.

19 лютого 2019 року Полтавська сільська рада Гуляйпільського району Запорізької області листом № 84 повідомила ОСОБА_1 про те, що у справах Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області знаходиться на архівному зберіганні заповіт, складений від імені померлого ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 . 19 лютого 2019 року представником ОСОБА_7 було складено заяву про видачу дублікату заповіту посвідченого виконавчим комітетом Полтавської сільської ради 26 січня 2001 року зареєстрованого в реєстрі за № 27 від імені гр. ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 замість втраченого.

27.02.2019 року до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області звернулася позивач з заявою про прийняття спадщини за заповітом після спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією її заяви у спадковій справі.

27.02.2019 року постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що остання не прийняла спадщину за заповітом в установленому законом порядку, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу суду була надана копії спадкової справи № 91/2017, яка була заведена після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, встановлено, що 24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області для з`ясування того, чи був на її користь заповіт після померлої ОСОБА_5 . 02 листопада 2017 року Полтавська сільська рада Гуляйпільського району Запорізької області повідомила ОСОБА_1 , що у справах Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області знаходиться на архівному зберіганні заповіт, складений від імені померлої ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_1 . Разом з цим було повідомлено про те, що на підставі рішення суду земельна ділянка, яка належала померлій є власністю Полтавської сільської ради. Вищевказані обставини не потребують доказуванню, так як вони були встановлені Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 27 березня 2018 року №2-0-22/11, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_9 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2011 року у справі за заявою прокурора Гуляйпільського району Запорізької області в інтересах територіальної громади с. Полтавка Гуляйпільського району Запорізької області в особі Полтавської сільської ради про визнання спадщини відумерлою. 21 листопада 2017 року, ОСОБА_9 , за нотаріально завіреною довіреністю, в інтересах ОСОБА_1 , звернулася із заявою про видачу дублікату заповіту від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 . Цього ж дня, 21 листопада 2017 року, секретар виконавчого комітету Портна Т.М. видала дублікат вказаного заповіту.

13.12.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Гуляйпільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її тітки ОСОБА_5 як спадкоємиці за заповітом останньої.

04.07.2018 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Вирішуючи дану справу суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19); від 13.03.2020 року № 314/2550/17.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 сплинув ІНФОРМАЦІЯ_1, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулася 27 лютого 2019 року.

Суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , визнавши основною причиною цьому не стільки її хворобу в період з04.05.2006 року по 15.09.2006 року, а саме її необізнаність про наявність заповіту спадкодавця.

Додатково судом взято до уваги те, що матеріали спадкової справи ОСОБА_3 не містять жодних відомостей про встановлення нотаріусом кола спадкоємців та перевірку наявності заповіту, який вже був зареєстрований у відповідному реєстрі з 24.05.2007 року.

Відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Відповідно до п.209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Однак, як встановлено зі спадкової справи, нотаріусом при підготовці до видачі 10.09.2007 року свідоцтва про право на спадщину за законом після спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцю першої черги за законом ОСОБА_2 на земельну ділянку не були дотримані вимоги п.209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 та не перевірено наявність заповіту померлого ОСОБА_3 від 26.01.2001 року за даними Спадкового реєстру, про що свідчить спадкова Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 27.02.2019 року, з якої вбачається, що заповіт ОСОБА_3 був внесений до спадкового реєстру 24.05.2007 року. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Однак, нотаріус незважаючи на те, що у спадковому реєстрі наявний заповіт від імені ОСОБА_3 складений на користь ОСОБА_1 та зареєстрований в реєстрі за № 27 від 24.05.2007 року, порушив порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не повідомив спадкоємицю за заповітом ОСОБА_1 як особу, яка має право на обов`язкову частку в спадщині, не викликав ОСОБА_1 шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Таким чином, суд, вважає, що обставина, на яку посилається позивач як на підставу свого позову та причину пропуску строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом після спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 : необізнаність про наявність заповіту, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час її перевірки достовірними, належними та допустимими доказами та виходить з наступного.

Довідка виконавчого комітету Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області про те, що на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , з ним була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_2 , інших спадкоємців по ст.1261 ЦК України немає, надана нотаріусу свідчить про те, що за наявності чинного заповіту на позивача остання не містить посилання на спадкоємців за заповітом.

Крім того, позивач зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з 2001 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України, що значно віддалена від місця проживання спадкодавця ОСОБА_3 , який був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що при цьому не заслуговують на увагу посилання сторони відповідача, що ОСОБА_1 звернувшись до сільської ради щодо надання інформації про наявність заповіту ОСОБА_5 могла також дізнатися про заповіт, який був складений на її користь і її дядьком ОСОБА_3 .

Так, судом встановлено, що 24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області для з`ясування того, чи був на її користь заповіт після померлої ОСОБА_5 . 02 листопада 2017 року Полтавська сільська рада Гуляйпільського району Запорізької області повідомила ОСОБА_1 , що у справах Полтавської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області знаходиться на архівному зберіганні заповіт, складений від імені померлої ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_1 . Відомостей про безпосереднє перебування позивача в Полтавській сільській раді Гуляйпільського району не встановлено. Полтавською сільською радою було видано дублікат заповіту.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час такої дії) у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п`ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Тобто, навіть якби вона дізналася того ж дня про наявність заповіту, який був складений на її користь ОСОБА_3 , то строк позовної давності не пройшов, оскільки вона з даним позовом звернулася 03.04.2019 року, тобто в межах трьох років. Будь-яких інших часових проміжків стороною відповідача не зазначено, а лише виказані припущення. Тому підстав для застосування строків позовної давності в даній справі суд не вбачає.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 спадкодавцем був переданий оригінал його заповіту справа не містить.

За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач не була обізнана про наявність заповіту складеного ОСОБА_3 на її користь.

Суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач як на підстави позову, знайшли своє підтвердження під час перевірки наданих суду доказів, які суд вважає належними, допустимими та достовірними та визнаючи причину пропуску позивачем строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом поважною, на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України визначає позивачу додатковий строк три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 3-5, 10-13, 81, 89, 211, 263-266, 268, 272, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску строку ОСОБА_1 для подання до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області заяви про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області заяви про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Повний текст рішення суду складений 02.06.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Романько