Ухвала

31 травня 2021 року

м. Київ

справа № 759/8261/13-ц

провадження № 61-7943ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду

м. Києва від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну стягувача у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «ФК Інвест-Кредо») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просило замінити стягувача у справі з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК Інвест-Кредо».

Заяву мотивувало тим, що рішенням Святошинського районного суду

м. Києва від 18 лютого 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 23 листопада 2007 року в розмірі 673 698 грн 48 коп., а також судові витрати у справі по 1 720 грн 50 коп. судового збору з кожного.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року у цій справі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2014 року змінено, визначено розмір заборгованості в сумі 11 987 грн 82 коп. та суму судового збору по 121 грн 80 коп. з кожного.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року заяву ТОВ «ФК Інвест-Кредо» про заміну стягувача у справі за позовом

ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника

ТОВ «ФК Інвест-Кредо» у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року залишено без змін.

У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року, в якій представник заявника просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції не було належним чином перевірено правонаступництво з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК Інвест-Кредо», що спричинило неправильне застосування норм матеріального права.

Представником заявника подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва

від 09 липня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду

від 10 березня 2021 року.

Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, представник заявника посилається на те, що постанову апеляційного суду заявник отримав засобами поштового зв`язку 19 квітня 2021 року. На підтвердження вказаного надає оригінал конверту, в якому направлялася оскаржувана постанова, супровідний лист апеляційного суду та виписку з сайту акціонерного товариства «Укрпошта».

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_2 , свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Судами встановлено, 06 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та

ТОВ «ФК Інвест-Кредо» укладено договір № 2153/К про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило, а

ТОВ «ФК Інвест-Кредо» набуло право вимоги до позичальників та заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплатив банку за права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим договором. З додатку № 1 та додатку № 2 до договору № 2153/К про відступлення прав вимоги

від 06 лютого 2020 року вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» відступило

ТОВ «ФК Інвест-Кредо» право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 1 від 23 листопада 2007 року, іпотечним договором № 70770 від 23 листопада 2007 року та право вимоги до ОСОБА_1 за договором поруки № 160126 від 23 листопада 2007 року.

У результаті укладення договору купівлі-продажу прав вимоги № 2153/К кредитором стало ТОВ «ФК Інвест-Кредо», яке набуло право вимоги замість банку.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Як визначено у статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Статтею 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

При цьому необхідно зазначити, що зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 є безпідставними, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень не впливають.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення не виявлено порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, правильність застосування судами норм права не викликає сумнівів, касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну стягувача у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович