ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Деркач Н.М.,

суддів: Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом Кредитної спілки Всеукраїнське народне кредитне товариство до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року КС Всеукраїнське народне кредитне товариство звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову кредитна спілка зазначила, що рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.02.2014 року з відповідача на їх користь стягнуто заборгованість за кредитним договором № 056-134-08 від 05.12.2008 року з урахуванням судового збору в сумі 30 260,89 грн.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2014 року з відповідача на їх користь стягнуто заборгованість за відсотками по кредитному договору № 056-134-08 від 05.12.2008 року у розмірі 154 376, 28 грн. та судовий збір 1613, 97 грн. Відповідач в повному обсязі не виконав рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.02.2014 року та додаткове рішення від 29.05.2014 року, які набрали законної сили, сплативши 23.07.2018 року лише суму боргу у розмірі 3 482,65 грн. На підставі ст.625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних та інфляційні збитки на загальну суму 246 946,83 грн., які він просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 3 704,20 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року позовні вимоги КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача суму збитків за прострочку грошового зобов`язання за період з 01.06.2014 року по 01.07.2018 року в розмірі 246 946,83 коп., судовий збір в розмірі 3 704,20 грн., а всього - 250 651,03 грн.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, тому він був позбавлений можливості надати відзив на позов. Крім того, апелянт зазначив про наявність доказів часткової сплати кредиту, що не було враховано судом, заявив про пропуск позивачем строку позовної давності та неспівмірність суми збитків розміру кредитного зобовязання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, про що свідчить конверт, який повернувся без вручення кореспонденції. (а.с.16) Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач не мав можливості у суді першої інстанції подавати докази та заперечувати проти позову кредитної спілки.

На підставі наведеного, враховуючи вимоги п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.02.2014 року рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з відповідача на користь КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 056-134-08 від 05.12.2008 року з урахуванням судового збору в сумі 30 260,89 грн.

29.05.2014 року додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача на користь КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» стягнуто заборгованість за відсотками по кредитному договору № 056-134-08 від 05.12.2008 року у розмірі 154 376,28 грн. та судовий збір 1613,97 грн.

23.07.2018 року відповідачем було погашено частину заборгованості за кредитним договором № 056-134-08 від 05.12.2008 року в сумі 3 482,65 грн.

Однак, рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2016 року у повному обсязі відповідачем не виконано.

Звертаючись до суду з позовом, КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» посилалася на те, що невиконання ОСОБА_1 рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.02.2014 року та додаткового рішення від 29.05.2014 року, які набрали законної сили, є підставою для застосування ст.625 ЦК України і нарахування 3% річних та інфляційних збитків за період з 01 червня 2014 року по липень 2018 року, виходячи з суми заборгованості 186 251,14 грн., та з 23 липня 2018 року по 01 листопада 2018 року, виходячи з суми заборгованості 182 768,49 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося відповідачем, що судові рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором ним не виконані, тому у кредитної спілки дійсно виникло право на нарахування сум, передбачених ст.625 ЦК України.

При цьому, розраховуючи грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, апеляційний суд вважає за необхідне взяти до уваги те, що відповідачем в апеляційній скарзі заявлено про застосування строку позовної давності.

Позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, згідно зі статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас застосувати її суд може лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ст. 267 ЦК України).

Тому, за змістом загальних норм права, заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Водночас, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Тому, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Більше того, якщо відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, це є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Зокрема, такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 у справі №317/3698/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц, в якій з метою ефективного гарантування права на справедливий суд Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 щодо того, що суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування позовної давності.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, тому був позбавлений можливості заявити про застосування строку позовної давності до ухвалення рішення по суті спору. З огляду на наведене колегія суддів вважає за необхідне застосувати до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, строк позовної давності.

Аналіз змісту норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року № 127/15672/16-ц зазначила, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Як встановлено з матеріалів справи, до суду з даним позовом кредитна спілка звернулася 30 листопада 2018 року, тому грошові суми за ст.625 ЦК України слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 за період з 30 листопада 2015 року по 01 листопада 2018 року в межах строку позовної давності та позовних вимог.

В іншій частині позову кредитної спілки до ОСОБА_1 за період з червня 2014 року по 29 листопада 2015 року слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Апеляційний суд приводить свій розрахунок сум, належних до стягнення з відповідача ОСОБА_1 , за ст.625 ЦК України:

- заборгованість, на яку нараховуються вказані суми з 01 червня 2014 року по 22 липня 2018 року складає 186 251,14 грн., та з 23 липня 2018 року по 01 листопада 2018 року - 182 768,49 грн. ( з урахуванням сплати ОСОБА_2 23.07.2018 року 3482,65 грн.)

- період заборгованості у межах строку позовної давності (листопад 2015-листопад 2018) становить 1068 днів;

- індекс інфляції 2015 рік - 143,3%, 2016 рік 112,4 %, 01.01.2017 01.11.2018 р.р. 101,8%.

З урахуванням наведеного, сума з урахуванням індексу інфляції, яку слід стягнути з ОСОБА_1 в межах строку позовної давності та позовних вимог, становить 62 304,95 грн. (55670,47 + 6634,48).

Що стосується 3% річних за ст.625 ЦК України, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 16304,77 грн., виходячи з формули: 3% х кількість днів прострочки/365 х суму боргу.

Загальна сума до стягнення з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки становить 78609,72 грн. (62304,95 + 16304,77).

Посилання відповідача на те, що після ухвалення оскаржуваного рішення ним вносилися до кредитної спілки грошові кошти не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки наведені ОСОБА_1 суми сплачувалися на погашення кредитного договору, а не на виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості. Крім того, платіж у сумі 3482,65 грн. від 23.07.2018 року був врахований позивачем при розрахунку сум за ст.625 ЦК України.

На підставі наведеного, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне згідно ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1179,05 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції.

Оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року відповідачеві відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги, враховуючи задоволення часткове задоволення апеляційної скарги, з відповідача ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 3787,73 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Кредитної спілки Всеукраїнське народне кредитне товариство до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки Всеукраїнське народне кредитне товариство збитки за невиконання грошового зобовязання, передбачені ст.625 ЦК України, за період з 30 листопада 2015 року по 01 листопада 2018 року у сумі 78 609, 72 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки Всеукраїнське народне кредитне товариство судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 1179,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді у сумі 3787,73 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М.Деркач

Т.Р.Куценко

І.Ю.Ткаченко