Справа № 645/3365/18
Провадження № 2-п/645/51/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.,

учасники справи:

представник позивача - адвокат Лисенко Андрій Олександрович, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3576 від 15 грудня 2017 року,

представник відповідача - адвокат Зеленський Станіслав Віталійович, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1879 від 5 листопада 2014 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зеленський Станіслав Віталійович, про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходилася цивільна справа за зазначеним позовом.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 2 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3181 грн. 74 коп. як три проценти річних від простроченої суми за договором позики від 05.09.2013 р., нараховані за період з 06.12.2014 р. по 12.06.2018 р., 22638 грн. 70 коп. процентів за користування позикою, нарахованих за період з 05.09.2013 р. по 12.06.2018 р., а всього стягнути 25820 грн. 53 коп. Крім того стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 282 грн.46 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3500, 00 грн., а всього судові витрати на суму 3782 грн. 46 коп. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Сторона відповідача звернулася до суду із заявою, яку доповнили в процесі розгляду справи, якою просять про існування рішення йому не було відомо, судові повістки про виклик в судове засідання він не отримував та був позбавлений прийняти особисту участь при розгляді справи, оскільки 27 лютого 2013 року ОСОБА_1 придбав квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час назва АДРЕСА_2 ) та з цього часу мешкає за вказаною адресою. В зв*язку з зазначеним просив суд не порушувати право відповідача на апеляційний перегляд справи та скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року та призначити справу в загальному порядку. Позивач пропустив строк позовної давності що є підставою для відмови в задоволенні позову. Також зазначив, про вказане рішення відповідачу не було відомо, про його існування дізнався з інформації ЄДРСР. В матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 отримував повістки про виклик в судові засідання, що свідчить про необізнаність його про розгляд даної справи та не можливість подати відзив на позовну заяву. 14 квітня 2021 року відповідач отримав копію рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 2 квітня 2019 року та в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова ознайомився із матеріалами справи. У зв`язку із чим просив суд враховувати строк на оскарження з 12 квітня 2021 року. ОСОБА_1 не погоджується із вказаним рішенням, оскільки 16 квітня 2021 року ним до Фрунзенського районного суду м. Харкова подано заяву про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року, яким були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь 31130 грн. та судовий збір в сумі 311,30 грн. Вказане рішення вважає неправомірним, оскільки він ніколи не брав гроші у ОСОБА_2 та відповідну розписку не писав. Існування рішення суду від 25 грудня 2014 року впливає на оскаржуване рішення, оскільки у випадку його скасування та відмові в задоволенню позову буде відмовлено і в задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення процентів. Крім того відповідачем зазначено, що рішення суду ухвалене 25 грудня 2014 року. Позовна заява представником позивача датована 12 червня 2018 року, тобто подана майже як після спливу трьох років та шести місяців. Строк позовної давності за вимогами про сплату процентів за правомірне користування коштами (які фактично не були сплачені) повинен обчислюватися окремо по кожному простроченого платежу за відповідний період. Тому, за загальним правилом проценти за користування коштами стягуються за трирічний період, що передує даті пред`явлення позову. Строк позовні давності в даному випадку необхідно враховувати з дати ухвалення рішення (25 грудня 2014 року). В матеріалах справи мається розписка ОСОБА_2 про те, що він нібито отримав від ОСОБА_1 50 доларів США в рахунок погашення частини боргу за розпискою ОСОБА_1 від 5 вересня 2013 року. Дані обставини не відповідають дійсності, оскільки дана розписка не містить інформації про сплату ОСОБА_1 частини боргу, а написана власноручно позивачем ОСОБА_2 . Розписка написана позивачем для продовження строків позовної давності, однак вона не містить підпису ОСОБА_1 в сплаті ним коштів ОСОБА_2 та відповідно не є належним доказом. Відповідач вказав, що повний текст заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 2 квітня 2019 року отримано ним 12 квітня 2021 року в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова. Останнім днем подання заяви про перегляд заочного рішення є 5 травня 2021 року, у зв`язку із чим заява подається у встановлений законодавством двадцятиденний строк.

Представник відповідача адвокат Зеленський С.В. в судовому засіданні зазначив, що відповідач, не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, тому не мав рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не міг нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, оскільки 27 лютого 2013 року ОСОБА_1 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та з того часу мешкає за вказаною адресою. Також представник вказав, що станом на квітень 2019 року, відповідач дійсно був зареєстрований за адресою, яка була надана у позові але не мешкав там. Про арешт квартири також відповідачу відомо не було. Предметом дослідження не була досліджена боргова розписка, так як відсутній оригінал розписки. В зв`язку з чим, просив поновити пропущений строк на подачу заяви про скасування заочного рішення та скасувати заочне рішення, переглянувши його, враховуючи зазначені факти в заяві та доповненні до заяви.

Представник позивачаадвокат Лисенко А.О. проти задоволення заяви про перегляд судового рішення заперечував та просив відмовити у задоволенні заяви зазначивши, шо оскільки відповідно до матеріалів справи міститься відповідь АДБ, згідно якої відповідач зареєстрований за адресою яка була вказана в цивільному позові. Обставни судом були встановленими і не можуть бути переглянуті відповідно ст. 82 ЦПК. Є наявний борговий документ, та існує рішення яке не скасоване.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи та докази додані до заяви про перегляд заочного рішення, заслухавши думку учасників процесу, вважає заявою такою, що не підлягає задоволенню в зв*язку з наступним.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 2 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3181 грн. 74 коп. як три проценти річних від простроченої суми за договором позики від 05.09.2013 р., нараховані за період з 06.12.2014 р. по 12.06.2018 р., 22638 грн. 70 коп. процентів за користування позикою, нарахованих за період з 05.09.2013 р. по 12.06.2018 р., а всього стягнути 25820 грн. 53 коп. Крім того стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 282 грн.46 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3500, 00 грн., а всього судові витрати на суму 3782 грн. 46 коп. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом вказаних норм наявність цих трьох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Матеріали справи містять відповідь відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 30.07.2018 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 з 26.05.2009 (а.с. 28).

Відповідно до п. 2 ч.7 ст. 128 та ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Таким чином судом встановлено, що відповідно ст. 28 ЦПК України позивач звернувся до суду згідно територіальної підсудності. Крім того відповідно до зворотних повідомлень (а.с.32-33, 37-38, 42-43, 52-53, 59-60, 72-73) про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся згідно документального підтвердження про реєстрацію відповідача АДРЕСА_3 .

Крім того, відповідачем не вказано жодного доказу, якій б не досліджувався судом та який має істотне для правильного вирішення справи та відповідачем не повідомлені обставини та не зазначені докази, усвідомлення яких судом при постановлені заочного рішення дали б підстави прийти до іншого висновку, ухваливши принципово інше рішення.

Посилання відповідача про існування іншої цивільної справи за заявою представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Зеленського Станіслава Віталійовича про перегляд заочного рішення суду від 25 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних та вирішення вказаної справи може вплинути на рішення по даній справі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» - справа за заявою представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Зеленського Станіслава Віталійовича про перегляд заочного рішення суду від 25 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних розглянута по суті та ухвалою суду від 25.05.2021 в задоволенні заяви відмовлено в повному обсязі.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, а посилання на не повідомлення його про розгляд цивільної справи, не знайшли свого підтвердження, оскільки останній повідомлявся судом за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що наявні докази в матеріалах справи.

Таким чином, відповідачем не наданого жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування заяви про скасування заочного рішення, не зазначено у чому полягає неправильність рішення суду, які докази не були досліджені судом та які докази мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, стороною відповідача було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про скасування заочного рішення, оскільки про існування рішення стало відомо тільки 12.04.2021 року. Дослідивши обґрунтування відповідача щодо поновлення строку, суд, керуючись ст. ст. 4, 127 ЦПК України поновлює відповідачу строк.

Відповідно до ч. 3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Зеленський Станіслав Віталійович, про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів- залишити без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 2 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - може бути оскаржено у загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним Кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 02.06.2021.

Головуючий суддя -