Справа № 635/3486/20
Провадження № 2 /635/175/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

за участі представника ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

секретар судових засідань Кондратенко Л.І.,

учасники справи:

позивач Вільхівська сільська рада Харківського району Харківської області,

представник позивача Шевченко Тетяна Усманівна,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області,

представник третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Вільхівська сільська рада Харківського району Харківської області звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, яким просить відібрати у відповідача без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , та передати дітей для вирішення питання про їх влаштування органу опіки та піклування Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області.

Позов мотивує тим, що 10 червня 2020 року Малороганська сільська рада отримала інформацію, що в квартирі, де мешкає ОСОБА_2 , стоїть галас, чути розмови сторонніх нетверезих людей з вживанням ненормованої лексики, ОСОБА_2 перебуває в нетверезому стані, кричать діти.

10 червня 2020 року о 12 год. 35 хв. органом опіки та піклування Малороганської сільської ради здійснено вихід за місцем мешкання ОСОБА_2 , під час якого встановлено, що ОСОБА_2 та дві її знайомі дійсно перебували в стані алкогольного сп`яніння, курили в квартирі, вели себе дуже агресивно, висловлювались нецензурними словами на адресу членів комісії. Квартира знаходилась в занедбаному стані, на підлозі були розкидані та по кутках звалені купою речі, в квартирі було дуже брудно, в приміщенні стояв сморід від паління сигарет, на кухні купа немитого посуду, діти не доглянуті, конструктивного діалогу з ОСОБА_2 не відбулося. Також 11 червня 2020 року був здійснений вихід в багатодітну родину ОСОБА_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , для обстеження умов проживання родини ОСОБА_2 . За результатами відвідування встановлено, ще умови проживання родини ОСОБА_2 незадовільні, діти не забезпечені необхідним, чистими речами, їжею тощо. 12 червня 2020 року Малороганська сільська рада отримала від Харківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді лист, в якому зазначено, що сім`я ОСОБА_8 перебуває у складних життєвих умовах та просить Малороганську сільську раду терміново вжити відповідних заходів. До листа було додано акт оцінки потреб сім`ї та висновок оцінки потреб сім`ї, в акті оцінки потреб сім`ї зазначено, що родина живе за рахунок державних коштів, виділених на дітей. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї з`ясовано, що складні життєві обставини в родині наявні, основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є зловживання матір`ю та її співмешканцем алкогольними напоями, бездоглядність дітей, сварки у родини. Також відповідно до інформації від 12 червня 2020 року ст. ДОП СППП Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ст. лейтенанта поліції Даниленко А. гр. ОСОБА_2 зарекомендувала себе з негативної сторони, неодноразово надходили скарги стосовно її антигромадської поведінки, зловживає спиртними напоями та неналежним чином відноситься до виховання дітей. Притягувалась до адміністративної відповідальності стосовно неналежного виховання дітей. 06 травня 2020 року відповідно до постанови Харківського районного суду Харківської області по справі №635/1375/20 гр. ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. За результатами виходу та обстеження умов проживання, інформації працівника поліції, листа Харківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 12 червня 2020 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради було прийнято рішення про невідкладне відібрання дітей у батьків. На підставі прийнятого рішення було вилучено малолітніх дітей у матері в зв`язку з загрозою їх здоров`ю та життю, про що 12 червня 2020 року було складено акт про вилучення малолітніх дітей. Після огляду лікарем амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Мала Рогань ОСОБА_9 діти направлені до закладу охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства Харківської районної ради «Мереф`янська центральна районна лікарня для обстеження та надання медичної допомоги». Питання щодо передачі дітей близьким родичам не розглядалися, оскільки ОСОБА_2 зареєстрована як мати-одиначка, а тому інформації про батька малолітніх дітей Малороганська сільська рада не має, а щодо сестри відповідачки - ОСОБА_10 та брата ОСОБА_11 , то вказані особи хоча і зареєстровані за тією ж адресою, що і відповідач, але фактично мешкають на території АР Крим. Інформації про інших родичів відповідача Малороганська сільска рада не має.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2020 року відкрито провадження по справі за позовом Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації про відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

16 жовтня 2020 року до суду надійшов висновок щодо розв`язання спору про відібрання у матері малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав №01-22/1846 від 12 жовтня 2020 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2021 року, постановленою без видалення судді до нарадчої кімнати, залучено до участі у справі правонаступника позивача Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області - Вільхівську сільську раду Харківського району Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду з повідомленням учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 , яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові. Пояснила, що підставою для відібрання дітей у матері стало зловживання матір`ю алкогольними напоями, невідповідні умови проживання для дітей, оскільки у квартирі, де проживають діти, відсутнє опалення, газопостачання, не проведено навіть косметичного ремонту, немає житлово-побутових умов для проживання дітей. При цьому, з відповідачем проживає співмешканець, який не має підтверджуючих особу документів, не має постійного місця роботи. Зазначила, що на теперішній час інформації про зловживання відповідачем алкоголем немає.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що після відібрання дітей нею створені необхідні житлово-побутові умови для їх проживання в квартирі, а саме: зроблено ремонт у двох кімнатах, відремонтовано електрику, замінено вікна у кімнатах. В квартирі чисто, мається електроплита для готування їжи. Дійсно в квартирі відсутнє опалення, проте централізоване опалення відключене у всього району. Хто має кошти, той зробив в квартирах автономне опалення. Вона через брак коштів такої можливості не має, тому здійснює обігрів в квартирі за допомогою електричних обігрівачів, в подальшому планує поставити теплові конвектори. Також пояснила, що влаштувалась на роботу, кожного місяця навідує дітей, проте через карантині обмеження не може з ними спілкуватися. Зі старшими дітьми кожного дня спілкується по телефону та прагне, аби діти були разом з нею. Щодо зловживання алкоголем зазначила, що закодувалась від вживання алкоголю на строк п`ять років, співмешканець на рік. Також відповідач планує віддати молодших дітей до дитячого садочку, старші діти ходитимуть до школи. Надалі планує поліпшувати житлові умови та сприяти розвитку дітей. За вказаних обставин, просила не відбирати у неї дітей.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області Чопорова В.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених в позові.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 16 жовтня 2009 року Малороганською сільською радою Харківського району Харківської області), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 22 жовтня 2010 року Малороганською сільською радою Харківського району Харківської області) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 22 січня 2019 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 22 січня 2019 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради Харківського району Харківської області).

Відомості про батька дітей зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України,що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України №№ 8, 1, 3, 0.

ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

10 червня 2020 року о 12 год. 35 хв. головою органу опіки та піклування Томах Н.М., секретарем органу опіки та піклування Поповою Н.А., заступником сільського голови Радіоновим С.В., депутатом Харківської районної ради Рижиковою Л.Є. був здійснений вихід в багатодітну родину ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Під час відвідування в квартирі знаходився співмешканець ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Жінки були в стані алкогольного сп`яніння, висловлювались нецензурними словами, курили в квартирі, вели себе агресивно. Квартира в занедбаному стані,потребує ремонту, на підлозі розкидані речі, дуже брудно, в приміщенні стоїть дим від паління, купа немитого посуду. Малолітня дитина повзала по брудній підлозі, з приготованої їжі відварена картопля та оселедець. Конструктивного діалогу з ОСОБА_2 не відбулося, було вирішено проінформувати служби про дану ситуацію та порушувати питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітніх дітей.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 11 червня 2020 року, умови проживання родини ОСОБА_2 незадовільні, на момент обстеження діти не забезпечені необхідними чистими речами, харчами. З ОСОБА_2 намагались провести профілактичну бесіду щодо виконання батьківських обов`язків, але конструктивного діалогу не відбулось. На момент обстеження ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння та неадекватно себе вела, вживала нецензурну лексику. В квартирі знаходились сторонні особи: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 співмешканець ОСОБА_2 , які теж перебували стані алкогольного сп`яніння.

Згідно інформації Харківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, акту оцінки потреб сім`ї та висновку оцінки потреб сім`ї від 12 червня 2020 року, сім`я ОСОБА_8 перебуває у складних життєвих обставинах. Родина живе за рахунок державних коштів виділених на дітей та потребує подальшого соціального супроводу. Мати недостатньо відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, залишає без нагляду своїх малолітніх дітей. Матір`ю не створені умови для проживання дітей.

За інформацією ст. ДОП СППП Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ст. лейтенанта поліції Даниленка А. від 12 червня 2020 року, ОСОБА_2 за час мешкання на території обслуговування Малороганської селищної ради зарекомендувала себе з негативної сторони, неодноразово надходили скарги стосовно її антигромадської поведінки, зловживає спиртними напоями та неналежним чином відноситься до виховання дітей. До адміністративної відповідальності притягувалась неодноразово стосовно неналежного виховання дітей.

12 червня 2020 року Виконавчим комітетом Малороганської сільської ради було прийнято рішення № 52 про невідкладне відібрання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у батьків в зв`язку з загрозою їх здоров`ю та життю, про що було складено акт про вилучення малолітніх дітей.

Відповідно до висновку щодо розв`язання спору про відібрання у матері малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав від 12 жовтня 2020 року №01-22/1846 Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, виходячи з інтересів малолітніх дітей, Харківська районна державна адміністрація Харківської області вважає за доцільне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення батьківських прав.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.

Відповідно до статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо.

Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Вказаний висновок повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 487/1328/16-ц, провадження № 61-3979ск18, від 14 лютого 2020 року у справі № 673/1477/17, провадження № 61-45875св18.

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків (ч. 2 ст. 170 СК України).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 2 серпня 2006 року № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Також, ЄСПЛ вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», № 39948/06, § 50, від 18 грудня 2008 року).

Судом встановлено, що відповідно до характеристики депутату округу №8 Вільхівської сільської ради від 19 січня 2021 року ОСОБА_16 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає з 2009 року. За даною адресою проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_17 та чотирма малолітніми дітьми. За роки проживання за даною адресою мала зауваження до поведінки щодо порушення громадського спокою. З вересня 2020 року пройшла лікування від алкогольної залежності, на теперішній час має постійну роботу на фірмі «Бар`єр профі», де працює фасувальницею медичних виробів. За період з вересня 2020 року скарг від сусідів на неї не надходило, за свідченнями сусідів працьовита, товариська та ввічлива.

Як вбачається з характеристики директора ПП «Бар`єр-Профі» від 29 січня 2021 року, ОСОБА_2 12 січня 2021 року прийнята на роботу в ПП «Бар`єрдової-Профі» на посаду фасувальника медичних виробів, де працює по теперішній час. За час роботи на підприємстві зарекомендувала себе відповідальним та дисциплінованим працівником. Повною мірою виконує свої посадові обов`язки, дотримується трудової дисципліни, показала високу працездатність і цілеспрямованість. В процесі роботи проявляє компетентність і уважний підхід в роботі. З колегами підтримує ділові, коректні, доброзичливі відносини.

З Акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 12 березня 2021 року, вбачається, що в результаті обстеження встановлено, що з моменту останнього обстеження 16 листопада 2020 року дві кімнати приведені до належного санітарного стану, повністю поклеєні шпалери, пофарбовані вікна, в кімнатах чисто, в наявності меблі, підлога застелена доріжками, є місця для навчання дітей та їх відпочинку. В квартирі є централізоване водопостачання, водовідведення, електрика. Кімнати обігріваються електрообігрівачами. Температурний режим в квартирі не відповідає санітарним нормам. В цілому в квартирі прибрано, речі охайно складені, дивани та ліжка застелені, незакінчені роботи з ремонту електропроводки.

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , складного 13 травня 2021 року, квартира підключена до централізованого електро, водопостачання (холодна вода), гаряча вода нагрівається за допомогою бойлера,опалення електрообігрівачами, їжа готується на електричній плитці. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: для дітей є дві кімнати, в кімнатах холодно, є сирість на стінах, присутній неприємний запах. В кімнатах, де були поклеєні шпалери, вони відстали від стіни, в кімнатах прибрано, застелені ліжка, мати була в тверезому стані. В квартирі лише частково створені умови для проживання дітей. З матір`ю проведена бесіда про необхідність активізувати роботу по наведенню належного санітарного стану в квартирі та створенню належних умов для проживання дітей.

Отже, як вбачається із наявних у справі доказів та пояснень відповідача у судовому засіданні, ОСОБА_2 весь цей час проявляла зацікавленість, інтерес та переживання щодо життя її малолітніх дітей, змінила своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, створила відповідні умови для проживання дітей в квартирі, облаштувала дитячі кімнати, та бажає в подальшому поліпшувати умови проживання, працевлаштувалася, з вересні 2020 року пройшла курс лікування від алкогольної залежності, з цього часу скарга на неї не надходила,за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Вказані обставини не спростовані позивачем під час судового розгляду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження зловживання відповідачем на теперішній час алкогольними напоями.

Доводи представника позивача про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП суд не приймає до уваги, оскільки такі дані в матеріалах справи відсутні.

Аналіз зазначених норм права та вищевикладені обставини свідчать про те, що позивач не довів факт існування виняткових обставин, які безпосередньо загрожували б життю або здоров`ю малолітніх дітей, що було зазначено як підстава для відібрання дітей.

Відібрання дитини у матері є радикальним заходом для забезпечення належного виконання матір`ю її обов`язків щодо виховання дитини та в даному випадку не може бути застосований у зв`язку із недопущенням порушення прав малолітніх дітей та позбавлення їх материнського піклування.

Європейський суд з прав людини (справа "Савіни проти України") у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року звернув увагу на те, що передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинний оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

Позивачем не надано суду жодних доказів того, що відібранню дітей передували застосування до відповідача альтернативних, більш м`яких заходів впливу, які б мали попереджувальний вплив на неї, зокрема: профілактичні бесіди, попередження, притягнення до адміністративної відповідальності та інші.

Факт того, що діти можуть бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для їх виховання, не виправдовує примусового відібрання дітей від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

За вказаних обставин, аналізуючи підстави заявлених позовних вимог, надані сторонами докази, норми права у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_2 про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав.

Натомість із досліджених судом доказів, у їх сукупності, вбачається, що відповідач до відібрання дітей не приділяла належної уваги до виховання та забезпечення належних умов для дітей, внаслідок чого суд вважає за необхідне попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню малолітніх дітей та покласти на Службу у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 81, 82, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про відібрання дітей у матері без позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та покласти на Службу у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28 травня 2021 року.

Суддя І.В. Березовська