Справа № 452/565/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"21" травня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Пташинського І.А.,

при секретарі Кухар О.П.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України та ідентифікації, встановлення особи,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України та ідентифікації, встановлення особи, посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кутаїсі колишньої Грузинської PCP та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник 03 березня 2020 року виїхав з міста Єнакієве у місто Бахмут Донецької області, перетнувши лінію розмежування через КПВВ «Майорськ» по внутрішньому паспорту громадянина Украйни, серія НОМЕР_1 , виданому Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області 4 червня 2002 року, для оформлення пенсії у м. Бахмут Донецької області. Однак невдовзі в Україні ввели карантин через «Covid-19» і КПВВ через лінію розмежування закрилися та він не зміг повернутися назад додому. В кінці липня 2020 року заявник втратив свій внутрішній паспорт громадянина України разом з документами для оформлення пенсії, а також мобільний телефон.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 розшукали у м. Бахмут Донецької області племінниця ОСОБА_2 з її чоловіком за допомогою працівників національної поліції у м. Бахмут. Потім він разом з родичами поїхав до знайомих чоловіка дружини у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

1 грудня 2020 року заявник подав заяву - анкету з копіями своїх документів у Центрально-Міський районний відділ у м. Кривому Розі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для оформлення внутрішнього паспорту України замість втраченого, а також написав там заяву про втрату паспорта. До заяви - анкети додав оригінал повідомлення про включення його до держаного реєстру виборців, виданого начальником відділу ведення ДР виконавчого комітету у Центрально-Міської районної ради у місті Кривому Розі. Подавши документи, вирішив очікувати виготовлення паспорту у знайомих чоловіка дружини в Кривому Розі. Але пізніше такої можливості не стало і він поїхав зі своїми родичами у м. Самбір Львівської області, щоб там очікувати на оформлення паспорта.

В 20 числах грудня 2020 року до ОСОБА_1 передзвонив працівник Державної міграційної служби України Центрально-Міського районного відділу у м. Кривий Ріг та повідомив, що прийшли негативні відповіді на їхні запити. Він попросив надати йому оригінали документів: військового квитка та посвідчення водія. Заявнику 1 січня 2021 року передали ці документи з непідконтрольної Україні території у м. Самбір. Але з 20 грудня 2020 року заявник та чоловік племінниці, у яких він зараз тимчасово проживає, почали по черзі хворіти, що не дало змогу приїхати до відділу міграційної служби з цими документами. У зв`язку з чим, 16 січня 2021 року заявник зателефонував на гарячу лінію Державної міграційної служби України, де розповів всю ситуацію, та вказав на неможливість приїхати до відділу державної міграційної служби у Кривому Розі. Йому порадили звернуться до них (Державну міграційну службу України) з листом на електронну поштову скриньку: ІНФОРМАЦІЯ_2 та прислати фотокопії цих документів, що він і зробив.

Однак, через два дні ОСОБА_1 отримав відповідь на електронну скриньку спочатку від начальника Центрально-Міського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 1231-2398/1231-20 від 22 грудня 2020 року про відмову в оформленні паспорта у зв`язку з не можливістю ідентифікації його особи та підтвердження його громадянства України, а ще пізніше і відповідь від начальника Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № Д-742-21/1201.4.3/551-21 від 26 січня 2021 року. Тоді заявник попросив своїх родичів, щоб вони передали через перевізника оригінали інших документів, що підтверджують його особу та факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року (на час набрання законної сили Закону України «Про громадянство»).

Покликаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просить суд провести ідентифікацію, встановити його особу та встановити факт постійного його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року і по теперішній час.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву, посилаючись на обставини зазначені у ній.

Представник заінтересованої особи Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області , начальника Центрально-Міського РВ у м. Кривому Розі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області подав до суду заяву в якій зазначив, що у зв`язку з запровадженням карантину на всій території України, просить розглянути справу без участі представника Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня

1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Встановлено, що 1 грудня 2020 року заявник подав заяву - анкету з копіями своїх документів у Центрально-Міський районний відділ у м. Кривому Розі Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для оформлення внутрішнього паспорта України замість втраченого.

ОСОБА_1 отримав відповідь на електронну скриньку від начальника Центрально-Міського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 1231-2398/1231-20 від 22 грудня 2020 року та відповідь від начальника Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № Д-742-21/1201.4.3/551-21 від 26 січня 2021 року про відмову в оформленні паспорта у зв`язку з не можливістю ідентифікації його особи та підтвердження його громадянства України.

Надані документи свідчать про те, що заявником здійснені заходи отримання паспорта громадянина України, але вирішити це питання за відсутності рішення суду про встановлення факту його постійного проживання на території України їй не вдалося.

Із свідоцтва про народження, НОМЕР_2 , виданим Кутаївським міським бюро ЗАЦС 30 жовтня 1969 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кутаїсі колишньої Грузинської PCP.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 одружився з гр. ОСОБА_3 у м. Іваново Російської Федерації. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 .

Копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС Єнакієвського міськвиконкому 12.06.1991 р., засвідчується, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Єнакієве Донецької області Республіки УССР, його батьком записаний ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_6 (актовий запис №529).

ОСОБА_1 1 листопада 1990 року влаштувався на роботу в кооператив «Індустрія» шахтнобудівельного монтажного управління № 7 Міністерства вугільної промисловості СРСР у м. Єнакієве, де попрацював з до 7 квітня 1992 року в якості муляра. Після чого, з 20 липня 1992 року по 12 березня 1996 року працював на шахті «Жданівська» (м. Жданівка) та в подальшому на інших підприємствах Донецької області до 18 червня 2012 року, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_4 .

Із посвідчення водія серіії НОМЕР_5 , відомо, що воно видане ОСОБА_1 02 квітня 1992 року ДАІ МВС УВС Донецької області.

Із копії втраченого заявником паспорта громадянина України відомо, що такий паспорт серії НОМЕР_1 видавався 04 червня 2002 року Єнакіївським МВ УМВС України у Донецький області на прізвище ОСОБА_7 .

На даний час ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією будинкової книги.

Таким чином, факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України, в

м. Єнакієве Донецької області з липня 1990 року і, зокрема, станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, підтверджується документами на його ім`я, а саме:

-військовим квитком зі штампом про взяття на військовий облік в Донецькій області з 30 жовтня 1990 року та виключення з військового обліку із досягненням граничного віку з 15 січня 2003 року;

-карткою фізичної особи платника податків, виданою Єнакієвською об`єднаною державною податковою інспекцією від 20.09.2007 р. про те, що ОСОБА_1 одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ;

-трудовою книжкою на ім`я ОСОБА_1 із записами про трудову діяльність з 01.11.1990 року по 18.06.2012 року у Донецькій області;

-екзаменаційною карткою водія про проходження ОСОБА_7 , зареєстрованим в АДРЕСА_2 , навчання за програмою підготовки водіїв категорії «ВС» в Горлівській автошколі Мінтрансу та видачу йому посвідчення водія серії НОМЕР_5 категорії «ВС» та талону попередження 02 квітня 1992 року;

-свідоцтвом Горлівської автошколи серії МК № 010546ДЦ від 31 березня 1992 року про проходження ОСОБА_7 навчання за програмою перепідготовки водіїв для роботи на газобалонних автомобілях з 10 березня 1992 року по 31 березня 1992 року;

-свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , виданим відділом ЗАГС Єнакієвського міськвиконкому 12.06.1991 р., яким засвідчується, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Єнакієве Донецької області Республіки УССР, його батьком записаний ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_6 (актовий запис №529);

-свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_6 , виданим ОСОБА_7 13.07.2011 р. Пенсійним фондом України;

-повідомленням про включення ОСОБА_7 (виборча адреса АДРЕСА_3 ) до Державного реєстру виборців 21.02.2009 р., виданим 27.01.2021 р. начальником відділу ведення ДРВ виконавчого комітету Самбірської міської ради.

Таким чином, судом документально встановлено факт того, що станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживав на території України у Донецькій області.

Ці обставини підтверджуються також показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які засвідчили також і той факт, що заявник і є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При вирішенні питання обґрунтованості заявлених вимог, судом враховані положення наведеного вище законодавства, встановлені судом факти, а також ті обставини, що в іншому, аніж судовому порядку заявник не може підтвердити свою особу та факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, і це надасть йому змогу отримати паспорт громадянина України та реалізувати свої права, зокрема щодо отримання пенсії, державної соціальної допомоги.

За встановлених обставин суд вважає, що заяву слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує що заявник звільнений від сплати судового збору, на час розгляду справи, та вважає за доцільне судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 265, 293, 313, 315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити особу заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Кутаїсі Грузинської РСР, який проживає в АДРЕСА_1 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ).

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя