Справа № 496/461/21
Провадження № 2/127/1209/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Інспектор роти ВБДР УПП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Присяжнюк Євгеній Володимирович, Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

18.03.2021 року з Біляївського районного суду Одеської області до Вінницького міського суду Вінницької області за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ДПП УПП у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Інспектор роти ВБДР УПП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Присяжнюк Є.В., Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Позов мотивовано тим, що постановою інспектора роти ВБДР Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Присяжнюка Є.В., серії ДП18 № 616836 від 09.09.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. за ч. 1 ст. 132 КУпАП, за те, що 09.09.2020 року о 07 годині 03 хвилини, керуючи автомобілем МАН, державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М12 Вовченко порушив пункт 19 правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, а саме на дзеркалах заднього виду не нанесені червона та біла відбивні лінії.

24.09.2020 року позивачем було сплачений штраф з комісією у розмірі 574,46 грн.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.12.2020 року позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції УПП у Вінницькій області, третя особа: інспектор роти ВБДР УПП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Присяжнюк Є.В. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову, серії ДП18 № 616836 від 09.09.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. за правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій інспектора роти ВБДР УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 він відчуває страждання і приниження, тривогу, страх, занепокоєння, стрес, розчарування та несправедливість.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача 1039,00 грн., а саме: 22,50 грн. чек № 0057 направлення копії адміністративного позову, 39,50 грн. чек від 27.10.2020 року № 0011 направлення адміністративного позову до Біляївського районного суду, 402,45 грн. чек від 29.12.2020 року № 51506825 за придбання офісного паперу, 574,46 грн. електронна квитанції (код C0AC-4F75-402A) від 24.09.2020 року.

Також позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн., яка виражена в тому, що він інвалід 2 групи, а нервові зриви отримані ним внаслідок протиправних дій відповідача погіршили стан його здоров`я. За результатом вчинених відповідачем протиправних дій, позивач зазначає, що він відчуває інтенсивний біль або значний дискомфорт за грудиною чи в ділянці серця, порушення мови, слабкість в одній руці, інтенсивний головний біль, який супроводжується сплутаністю свідомості та розладами зору та виражені тривожні розлади. Протиправними діями йому спричинено моральні страждання, які позначили негативні зміни у його житті: насторога, тривога, страх можливих негативних наслідків, негативні переживання, важкість виконання повсякденних посадових обов`язків, переживання незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, приниженої гідності, невпевненість у майбутньому.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.

Департаментом патрульної поліції у Вінницькій області 14.04.2021 року було надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , який мотивовано тим, що позивачем не обґрунтовано у чому саме полягає заподіяна йому відповідачем моральна шкода. Не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з бездіяльністю відповідачів, як суб`єктів владних повноважень, тому відповідач вважає, що заявлена позивачем вимога про стягнення із відповідача відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. До позивача не застосовано стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, а позивачем не наведено інших доказів які вказували б на те, що дії працівників поліції були незаконними та завдали моральну шкоду та їх дії перебувають у причинно наслідковому зв`язку із постановою про адміністративне правопорушення. Постанова, серії ДП18 № 616836 від 09.09.2020 року, кою було скасовано рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/4041/20 не містить жодних посилань на неправомірні дії працівників поліції. Позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодних нормативних документів, які б вказували на протиправність дій працівників поліції не надано.

ОСОБА_1 06.05.2021 року надав суду відповідь на відзив, в якій вказано, що належних та допустимих доказів вчинення ним правопорушення в матеріалах справи немає. Відповідальність щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в справах такого характеру покладається на відповідача та просить задовольнити позов.

Департаментом патрульної поліції у Вінницькій області 13.05.2021 року було надано заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_1 , які мотивовані тим, що до позивача не застосовано стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, а позивачем не наведено інших доказів які вказували б на те, що дії працівників поліції були незаконними та завдали моральну шкоду та їх дії перебувають у причинно наслідковому зв`язку із постановою про адміністративне правопорушення. Постанова, серії ДП18 № 616836 від 09.09.2020 року, кою було скасовано рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/4041/20 не містить жодних посилань на неправомірні дії працівників поліції. До компетенції УПП у Вінницькій області ДПП не входить повноваження щодо здійснення оперативно розшукової діяльності, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Представник Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області не надав суду ні відзиву, ні заперечень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тобто, при застосуванні ст.ст. 1173, 1174 ЦК України суд має встановити: по-перше: невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге: факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Як вбачається з рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01.12.2020 року, що набрало законної сили 31.12.2020 року інспектором роти ВБДР УПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Присяжнюком Є.В. було винесено постанову ДП18 № 616836 від 09.09.2020 року, відповідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 132 КУпАП, а саме 09.09.2020 року о 07:03 год. на автотранспорті МАН д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 в порушення п. 19 правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів, на дзеркалах заднього виду не нанесені червона та біла відбивні лінії.

Даним рішенням позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції УПП в Вінницькій області, третя особа: Інспектор роти ВБДР УПП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Присяжнюк Є.В. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ДП18 № 616836 від 09.09.2020 року про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. за правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 19, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 ч.1 ст. 2 закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом ст. 4 Закону моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 312/262/18 / провадження № 61-14401св19, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, при застосуванні ст.ст. 1173, 1174 ЦК України суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Будь-яких доказів вини відповідача у завданні йому моральної шкоди позивач не надав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, накладеного поліцейським, оскільки скористався наданим законом правом на оскарження постанови, яка була скасована судом.

Тобто, позивач реалізував передбачене КУпАП та КАСУкраїни право на оскарження процесуальних рішень уповноваженої посадової особи.

Суд вважає, що сам факт скасування судом постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття судом справи про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності інспектора Управління патрульної поліції у розумінні вимог ст. 1176 ЦК України, а тому не тягне обов`язкового наслідку цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що його діями, як посадової особи, йому була заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню відповідачами.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 312/268/18 провадження № 61-14401 св19.

Крім того, звертаючись до суду, позивач просить відшкодувати йому 1 039,00 грн. гр. матеріальної шкоди, а саме: 22,50 грн. чек № 0057 направлення копії адміністративного позову, 39,50 грн. чек від 27.10.2020 року № 0011 направлення адміністративного позову до Біляївського районного суду, 402,45 грн. чек від 29.12.2020 року № 51506825 за придбання офісного паперу, 574,46 грн. електронна квитанції (код C0AC-4F75-402A) від 24.09.2020 року.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача 22,50 грн. чек № 0057 направлення копії адміністративного позову, 39,50 грн. чек від 27.10.2020 року № 0011 направлення адміністративного позову до Біляївського районного суду, 402,45 грн. чек від 29.12.2020 року № 51506825 за придбання офісного паперу, то суд, звертає увагу на те, що дані документи, будучи лише фіскальними чеками, не містять необхідних реквізитів, які б дозволяли ідентифікувати їх зв`язок з особою позивача. Тобто з наданих документів не вбачається належності цих фіскальних чеків особі позивача, а отже з них не можливо об`єктивно та обґрунтовано встановити розміру витрат, понесених саме позивачем.

Щодо стягнення сплаченого ОСОБА_1 штрафу 510,00 грн. електронна квитанції (код НОМЕР_2 -4F75-402A) від 24.09.2020 року, суд зазначає наступне, що відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 76-82, 89, 141, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Інспектор роти ВБДР УПП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Присяжнюк Євгеній Володимирович, Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про стягнення моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Позивач Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Ботанічна, 24, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108646.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Інспектор роти ВБДР УПП у Вінницькій області старший лейтенант поліції Присяжнюк Євгеній Володимирович, місцезнаходження: вул. Ботанічна, 24, м. Вінниця.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Замостянська, 7, м. Вінниця, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38054707.

Суддя