Справа № 463/3183/20
Провадження № 2-др/463/20/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2021 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:
головуючого-судді - Грицка Р.Р.,
з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації вартості частини автомобіля в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя,
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.05.2021 позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки «Volkswagen Polo», 2001 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , у розмірі 55428,0 гривень, а також 840,80 гривень судового збору.

До звершення розгляду справи в судовому засіданні 12.05.2021 року у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України повноважний представник позивача зробила відповідну заяву щодо необхідності вирішення питання про судові витрати, зокрема, про стягнення з відповідача витрат пов`язаних із проведенням експертизи та витрат на професійну правничу допомогу, з приводу чого відповідні докази будуть подані нею після проголошення судового рішення.

Як наслідок, під час ухвалення рішення, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат, які понесла позивач вказавши, що таке питання буде розглянуто пізніше після подання стороною позивача відповідних доказів.

14 травня 2021 року засобами поштового зв`язку повноважний представник позивача подала заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, долучивши договір про надання експертних послуг № 67-20 від 03.06.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 132 від 10.06.2020 року на суму 1200,0 гривень, договір про надання правової допомоги № 04/20 від 03.03.2020 року, акт про надану правову допомогу № 01/21 від 14.05.2021 року. Згідно з вказаними документами витрати, пов`язані із залученням експерта становлять 1200,0 гривень, а витрати на професійну правничу допомогу - 9000,0 гривень. Просить ухвалити додаткове рішення, стягнувши з відповідача судові витрати в загальному розмірі 10200,0 гривень.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд призначив судове засідання.

Повноважний представник відповідача подав до суду письмові заперечення щодо обрахованого представником позивача розміру судових витрат. Вважає такий розмір неспівмірним та необґрунтованим, оскільки справа є малозначною та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, у справі фактично відбулось три судових засідання, а не п`ять. Також просить врахувати, що заява, яка подана представником позивача відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України не відповідає вимогам статті 183 ЦПК України, наслідком чого є її повернення.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду питання про розподіл судових витрат повідомлялись належним чином. Представник позивача та відповідач скерували до суду заяви про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.270 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позицію учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Згідно зі ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Аналогічне правило закріплене у ч.8 ст.141 ЦПК України.

Конструкція ч.8 ст.141 та ст.246 ЦПК України, яка визначає її юридичний зміст свідчить про те, що в першу чергу ці норми встановлюють правило подання доказів про судові витрати, а не правило подання відповідної заяви.

Тому, суд відкидає твердження представника відповідача про невідповідність поданої заяви вимогам ст.183 ЦПК України і продовжує її розгляд.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані із проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом (ч.5 ст.139 ЦПК України).

Правила розподілу судових витрат закріплені у ст.141 ЦПК України.

Так, за змістом частини третьої цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У справі яка розглядається висновок судової автотоварознавчої експертизи № 132 від 10.06.2020 року підготовлений на основі договору про надання експертних послуг від 03.06.2020 року, укладеного між позивачем та судовим експертом Вербовим В.В. Згідно згаданої вище квитанції від 10.06.2020 року, за підготовку цього висновку позивач сплатила 1200,0 гривень. В кінцевому, вказаний висновок ліг в основу рішення суду від 12.05.2021 року і саме на підставі нього суд визначив розмір компенсації, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача. Відтак, витрати на проведення цієї експерти пов`язані з розглядом справи.

З огляду на характер спірних правовідносин та предмет спору, суд не вважає, що розмір таких витрат є необґрунтованим та/або непропорційним. Зрештою, у справі немає доказів про неспівмірність таких витрат, а в силу вимог ч.9 ст.139 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладається на відповідача.

Крім того, ніщо не вказує на недобросовісність поведінки позивача при розгляді справи.

З огляду на характер спірних правовідносин та предмет спору, немає підстав для висновку, що такий міг бути ефективно вирішений з користю для кожної із сторін в позасудовому порядку.

Як наслідок, суд погоджується з обґрунтованістю розміру витрат, пов`язаних з проведенням експертизи та стягує такі витрати з відповідача в повному обсязі.

Що ж стосується витрат на професійну правничу допомогу, позиція суду є наступною.

За змістом ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч.4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому з огляду на положення ч.3 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначенні його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України).

У справі яка розглядається правнича допомога надавалась позивачу на підставі договору про надання правової допомоги від 03.03.2020 року.

За змістом пунктів 1.2.1, 1.2.2, 1.2.7 цього договору, правова допомога, що надається за цим договором може полягати у наданні правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, складення та надсилання адвокатських запитів; представництво прав та інтересів клієнта в судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного судочинства.

Одночасно, згідно з п.2.2 договору сторони погодили, що розмір гонорару за надання послуг, передбачених пунктами 1.2.1, 1.2.2 становить 500,0 гривень за одну годину роботи адвоката та 500,0 гривень за одну годину роботи адвоката при наданні ним правової допомоги у формах, передбачених п.1.2.7 договору.

Отже тим самим сторони узгодили порядок обчислення гонорару - погодинна оплата.

Згідно згаданого вище акту про надання правових послуг № 01/21 від 14.05.2021 року, правова допомога полягала у написанні трьох звернень із адвокатськими запитами, підготовки позовної заяви, представництво інтересів клієнта в шести судових засіданнях, підготовці відповіді на відзив, ознайомлення із висновком судової автотоварознавчої експертизи та підготовці заяви про збільшення позовних вимог, що в загальному тривало 18 годин та вартістю 9000,0 гривень.

У своїх висновках Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Застосовуючи таку практику у межах цієї справи, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що критерій реальності адвокатських послуг та критерій розумності їхнього розміру не дотриманий в повній мірі.

Так, як вірно зауважив представник відповідача, справа даної категорії є малозначною, тобто справою незначної складності і як вбачається зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив, такі містять виключно виклад фактичних обставин справи та відповідну судову практику. Очевидно, що при підготовці таких заяв стороною позивача не проводився аналіз законодавства, який регулює спірні правовідносини та не формувались відповідні правові висновки, оскільки такі висновки вже є сформовані, а судова практики з цих питань є сталою.

Крім того, судове засідання 27.05.2020 року тривало близько 8 хв., 30.09.2020 року - близько 17 хв., 18.11.2020 року - близько 35 хв., 22.03.2021 року - близько 31 хв. і лише 12.05.2021 судове засідання тривало більше 1 год. 30.06.2020 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого на листку непрацездатності, однак і представник позивача в таке судове засідання не з`явилась та подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Натомість, представник позивача кожне засідання оцінила до розміру 500,0 гривень, хоча частина з них тривали набагато менше, а в одному судовому засідання вона взагалі була відсутня. В кінцевому, як вірно зауважує представник відповідача, частина таких судових засідань були відкладними, а відтак, вказані послуги не можуть вважатись об`єктивно необхідними.

Не може залишитись поза увагою і той факт, що звернення із адвокатським запитом по факту пов`язані з підготовкою самого позову, однак такі чомусь виділені в окрему послугу.

Як наслідок, з врахуванням таких засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу слід зменшити до суми 4500,0 гривень, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути, загалом 5700,0 гривень витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Керуючись ст.ст.133, 137, 139, 141, 246, 260, 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації вартості частини автомобіля в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 5700,0 гривень (п`ять тисяч сімсот гривень 00 копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Суддя Грицко Р.Р.