241/2126/20
2/241/118/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

25 січня 2021 року Першотравневий районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Орчелота І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з нерухомого майна.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . 08.11.2019 їй стало відомо, що на її будинок на підставі постанови АА№398121 від 17.05.2010 ВДВС Першотравневого РУЮ накладено арешт. Зазначає, що вона зверталася до відповідача із заявою, в якій просила повідомити на підстави чого був накладений арешт, надати їй копію постанови, а також просила скасувати вказаний арешт. Проте їй повідомили, що виконавчі провадження відносно неї відсутні, надати копію постанови неможливо у зв`язку зі знищенням та роз`яснено, що арешт майна може бути знято лише за рішенням суду. Зважаючи на наведені обставини, позивачка вважає, що наявність арешту майна, накладеного відповідачем, порушує її права як власника майна, що зумовлює звернення до суду з цим позовом за захистом порушеного права. Просить зняти арешт, накладений на її нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1 на підставі постанови АА№398121 від 17.05.2010 ВДВС Першотравневого РУЮ.

Ухвалою судді від 09.12.2020 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Копія ухвали була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилалася на підставі, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Також зазначив, що станом на 13.01.2021 у відділі відсутні виконавчі провадження відносно позивача ОСОБА_1 , де вона перебуває боржником та за якими накладався арешт на нерухоме майно, яке їй належить. Провести перевірку по журналам реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за 2010 рік та по журналам реєстрації вихідної кореспонденції за 2010 рік не надається можливим у зв`язку зі знищенням за закінченням строку зберігання.

Заслухавши позивачку, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі договору міни №32205 від 05.10.2004 належить на праві приватної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , накладено арешт. Підстава арешту: постанова АА№398121 від 17.05.2010 ВДВС Першотравневого РУЮ, реєстраційний номер обтяження - 9877366 (а.с. 6 зв.).

У відповідь на звернення позивача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) своїм листом №18910/Б-4096/02.4Д від 13.07.2020 повідомляє, що згідно перевірки бази АСВП на виконанні у Мангушському РВДВС відсутні виконавчі документи, де ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження та за якими накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 . Провести перевірку по журналам реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за 2010 рік та по журналам реєстрації вихідної кореспонденції за 2010 рік та надати копії постанов, за якими було накладено арешт, не надається можливим у зв`язку зі знищенням за закінченням строку зберігання (а.с. 7).

У зв`язку із вищевикладеним, неможливо ідентифікувати виконавче провадження відносно позивача ОСОБА_1 , під час виконання якого було винесено постанову про накладення арешту та внесено запис про обтяження її нерухомого майна.

Звертаючись до суду з цим позовом позивачка вказує, що наявність арешту на її нерухоме майно перешкоджає їй у здійсненні права власності.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (частини 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивачка має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй майно.

Таким чином, арешт, накладений відповідачем на майно позивачки, порушує її право власності.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Суду не надано доказів того, що на теперішній час виконавчою службою пред`явленні до виконання виконавчі документи, де боржником є ОСОБА_1 та за якими накладався арешт на нерухоме майно, яке їй належить.

Приймаючи до уваги, що наявність арешту (обтяження), накладеного на нерухоме майно, порушує право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена права в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також враховуючи відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно позивачки, підстав для продовження обтяження на її майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду, необхідно стягнути з відповідача.

Керуючисьст. 12, 13, 81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови АА№398121 від 17.05.2010 відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження №9877366.

Стягнути з Мангушського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, адреса: Донецька область, Мангушський район, смт. Мангуш, пр. Миру, буд. 70) на користь позивача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.01.2021.

Суддя Ю.В. Молонова