Справа № 188/152/21
Провадження № 2/188/213/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № від 27.03.2018 року в розмірі 26971,06 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до кредитного договору № від 27.03.2018 року ОСОБА_1 отримав кредит від ТОВ «Фінансова компанія» Центр фінансових рішень».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.12.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія з`Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20191209 у відповідності до якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» № 20191209 від 09.12.2019 року, ТОВ «ФК» ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 26971,06 грн.

Всупереч вимогам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання.

Представник позивача у судові засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До позовної заяви позивачем було додане клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього суми заборгованості за щомісячними процентами (плати за управління кредитом) у розмірі 8058,55 грн. та пені у розмірі 5500,00 грн. В обгрунтування свого відзиву зазаначає, що дійсно між ним та ТОВ «Фінансова компанія центр фінансових рішень» 27.03.2018 року укладено договір кредиту на суму 11 100,00грн.

Умовами цього кредитного договору передбачено обов`язок сплати позичальником 600.00грн на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та 500,00 грн на користь «ТОВ май Сейфеті» із суми кредиту. Вказані суми були сплачені із суми кредиту після підписання договору. На його картковому рахунку залишилась сума 10 000.00 грн., що була надана йому у користування.

Матеріали справи не містять доказів про те, що між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» (код ЄДРГІОУ 30929821), «ТОВ май Сейфеті» ( та ним 27.03.2018 року укладалися договори страхування та на отримання пакету послуги «Охоронець КредитМаркет 36», як наслідок, він доручив ТОВ «ФК «ЦФР» перевести кошти у розмірі 600,00 грн. та 500,00 грн., відповідно, на користь вказаних компаній.

Таким чином виходить, що ним було фактично отримано 10 000.00 (десять тисяч) грн., отримання ним кредитних коштів у сукупному розмірі 11100 (одинадцять тисяч сто) грн. 00 коп. не підтверджено належними та допустимими доказами. Тому, з нього підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 12 262.00 (дванадцять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 00 коп. без врахування суми страхових платежів (12 262.00 грн. (10 000.00 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 2 262.00 грн. - суми заборгованості за річними відсотками.

Розмір заборгованості за пенею, він також не визнаю виходячи з наступного. Зазначений розмір пені - за прострочення повернення кредиту, у розрахунку що додано, нараховано на суму неповернутого кредиту, тобто на 11 100.00 грн. Натомість, ним фактично було отримано 10 000.00 грн., що підтверджується доказами позивача у наданій копії Заяви № від 27.03.2018 року.

Разом з тим, із документів наданих позивачем, видно що він не зміг виконувати взяті на себе зобов`язання за даним договором у повному обсязі починаючи з 27.03.2018 року. За період з 27.03.2018 року по 09.12.2019 року позивачем нарахована пеня у розмірі - 5 550.00 грн.

Він заявляє (роблю заяву) про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення з мене пені.

Звертає увагу суду на те, що умовами договору (п. 2 Заяви № від 27.03.2018 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ІДФР» та у п.5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ІДФР» №2545409) передбачено плату за управління кредитом у розмірі 3,49 процентів від суми кредиту, щомісяця, тобто за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, що є незаконним. Крім того, у договорі не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу як позичальнику.

Так як вимога позивача про стягнення з нього заборгованості з плати за управління кредитом ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем попереднього договору, у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Позивач надав до суду відповідь на відзив , якою відзив ОСОБА_1 на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором по справі № 188/152/21 залишити без розгляду та задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № ОСОБА_1 отримав кредит.

Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» № 20191209 від 09.12.2019 року, ТОВ «ФК» ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 26971,06 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи те, що відповідачем отримано кредит 27.03.2018 року і згідно розрахунку від 09.12.2019 року жодного разу не сплачено платіж заборгованості за платежем, строк позовної давності закінчився відносно неустойки (штрафу, пені), тому суд вважає за необхідне відмовити у частині стягнення пені.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на період підписання заяви позичальника, встановлено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредиторові будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час підписання заяви позичальника, нечітко або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення з ОСОБА_1 нарахованої пені за прострочене зобов`язання в сумі 5550,00 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), яка нарахована банком, суд приймає до уваги, що заява позичальника від 27.03.2018 року не містить інформації про сторін щодо сплати щомісячних процентів (платою за управління кредитом) її видів та розміру.

Посилання банка на те, що розмір щомісячних процентів (платою за управління кредитом)визначаються Умовами та правилами надання банківських послуг в ТОВ "ФК "ЦФР", - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, а також постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (14-131цс19), де вказано, що Умова та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року ( провадження № 6-16цс15).

Вданому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст..634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщенні на офіційному сайті позивача неодноразово змінювались самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин ( 20.08.2016 року) до моменту звернення до суду (10.07.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність погоджених із відповідачем Умов та Правил надані банком витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про необгрунтованість банком заборгованості за щомісячними процентами (платою за управлінням кредиту) так як в заявіи та паспорту на отримання кредиту не передбачено такого виду стягнення за користування кредиту.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 253, 257, 258, 266, ЦК України, ст.ст. 89, 263 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.п.н. НОМЕР_1 зареєстрований АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» (, м. Київ вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк» заборгованість в сумі 13362,51 ( тринадцять тисяч триста шістдесят дві грн..) 51 коп., та судовий збір в сумі 1270,00(одна тисяча двісті сімдесят грн..) 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра