ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/191/20
Провадження № 22-ц/4820/43/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретарі судового засідання Журбіцький В.О.,

Шевчук Ю.Г.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ГВМ-Агро» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати та пені за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ГВМ-Агро» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24 червня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «ГВМ-Агро» (далі ПП «ГВМ-Агро») про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати та пені.

ОСОБА_1 зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 вересня 2016 року, виданого приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Н.В., вона є власницею земельної ділянки площею 2,1529 га (кадастровий номер :02:017:0074), розташованої на території Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

20 березня 2017 року сторони уклали договір оренди землі, за умовами якого позивачка передала вказану земельну ділянку в оренду ПП «ГВМ-Агро» строком на 7 років, а відповідач зобов`язався сплачувати їй орендну плату у розмірі 10 777 грн, яка становить 10% від нормативної грошової оцінки землі (107 767 грн), щорічно. Цим договором передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення.

ПП «ГВМ-Агро» не виконало зобов`язання за договором оренди та не виплатило позивачці орендну плату за 2018-2019 роки в сумі 13 554 грн, а тому мають місце підстави для припинення права користування земельною ділянкою та стягнення цих коштів за рішенням суду. Крім того, відповідач повинен сплатити їй пеню за весь час прострочення виконання зобов`язання у розмірі 147 грн 45 коп.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди землі від 20 березня 2017 року, стягнути з ПП «ГВМ-Агро» на свою користь 13 701 грн 45 коп. орендної плати та пені.

В лютому 2020 року ОСОБА_1 подала суду заяву про зменшення позовних вимог. Враховуючи нормативну грошову оцінку земельної ділянки, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПП «ГВМ-Агро» на свою користь 12 390 грн 96 коп. орендної плати та пені.

У березні 2020 року ОСОБА_1 вдруге зменшила позовні вимоги посилаючись на те, що 2 березня 2020 року, тобто під час розгляду справи в суді, відповідач виплатив їй 8 800 грн орендної плати. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПП «ГВМ-Агро» на свою користь 3 590 грн 96 коп. орендної плати та пені.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24 червня 2020 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 20 березня 2017 року укладений між ОСОБА_4 та ПП «ГВМ-Агро» щодо земельної ділянки загальною площею 2,1529 га з кадастровим номером :02:017:0074, розташованої на території Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області.

Стягнуто з ПП «ГВМ-Агро» на користь ОСОБА_1 3 590 грн 96 коп.

Стягнуто з ПП «ГВМ-Агро» на користь ОСОБА_1 1 681 грн 60 коп. судових витрат.

Суд виходив з того, що ПП «ГВМ-Агро» виплатило ОСОБА_1 орендну плату за 2018-2019 роки у неповному розмірі та має нести відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки ПП «ГВМ-Агро» допустило істотне порушення договору оренди землі, то цей договір повинен бути розірваний, а, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути заявлений розмір орендної плати та пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПП «ГВМ-Агро» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ПП «ГВМ-Агро» виконало всі зобов`язання за договором оренди землі, в тому числі щодо виплати ОСОБА_1 орендної плати, внаслідок чого підстави для розірвання цього договору, стягнення заборгованості з орендної плати та пені відсутні. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

Щодо додатково поданих доказів

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.ч. 1, 3, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд першої інстанції ухвалою від 3 лютого 2020 року відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та визначив порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суд призначив підготовче засідання на 18 лютого 2020 року та запропонував відповідачу подати відзив на позов і докази до вказаної дати.

Ухвалою суду 4 березня 2020 року суд першої інстанції закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Разом із тим, у справі відсутні дані про те, що ПП «ГВМ-Агро» отримало ухвалу про відкриття провадження у справі та було повідомлено належним чином про дату, час і місце підготовчого засідання.

Справа призначалася до судового розгляду на 18 березня, 2, 8 та 29 квітня, 13 травня, 3 і 24 червня 2020 року. Представник відповідача не з`явився у судові засідання.

ПП «ГВМ-Агро» подало суду апеляційної інстанції письмові докази на підтвердження своїх заперечень щодо позову ОСОБА_1 посилаючись на те, що через пандемію гострої респіраторної хвороби (COVID-19) та запровадження карантину адміністративна частина підприємства не функціонувала, тому ці докази не могли бути подані суду першої інстанції у встановлений законом строк.

В силу ч. 8 ст. 83, ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти письмові докази ПП «ГВМ-Агро», оскільки ці докази не були подані відповідачем до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

ПП «ГВМ-Агро» подало суду апеляційної інстанції відомість «Нарахування паїв №П», сформовану 13 серпня 2018 року (а.с. 77, 158-159), про виплату ОСОБА_5 орендної плати за 2018 рік.

ОСОБА_1 заперечила свій підпис у цій відомості, внаслідок чого за її клопотанням ухвалою апеляційного суду від 22 грудня 2020 року призначено судову почеркознавчу експертизу. За наслідками проведення експертизи експертом складено висновок від 23 березня 2021 року №254/255/21-26 (а.с. 210-214).

Згідно зі ст. 367 ЦПК України зазначений висновок експерта повинен бути досліджений судом апеляційної інстанції, оскільки він стосується фактів, які є предметом апеляційного розгляду.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги і заперечення сторін, не застосував закон (статті 6, 162, 163, 164, 167, 168, 170, пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК України)), який підлягав застосуванню.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення в частині розміру заборгованості з орендної плати та пені повинно бути змінене.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 2,1529 га (кадастровий номер :02:017:0074), розташованої на території Ясенівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

20 березня 2017 року сторони уклали договір оренди землі (далі договір оренди), за умовами якого ОСОБА_1 передала ПП «ГВМ-Агро» вказану земельну ділянку у платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років (п.п. 1.1, 3.1 договору оренди). 29 березня 2017 року державний реєстратор Комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Козловець Л.М. зареєструвала право ПП «ГВМ-Агро» на оренду земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 19715390).

Згідно п. 2.4 договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на дату укладення цього договору становить 107 766 грн 85 коп. За домовленістю сторін, для цілей цього договору, земельна ділянка має вартість, яка дорівнює зазначеній нормативній грошовій оцінці.

Пунктами 4.1 та 4.4. договору оренди визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає 10 776 грн 68 коп., і на дату підписання цього договору складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вказана в пункті 2.4 цього договору. Орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено цей договір, пропорційно фактичній кількості календарних днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 25 грудня поточного року.

За змістом п. 4.3 договору оренди орендна плата згідно цього договору не підлягає індексації, нормативна грошова оцінка земельної ділянки підлягає індексації згідно законодавства України.

Із п. 4.6 договору оренди слідує, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення. Орендар не несе відповідальність за порушення строків виплати орендної плати у випадку, якщо таке порушення сталося з вини орендодавця, зокрема якщо орендодавець не звернувся до орендаря у визначений термін для отримання орендної плати.

До обов`язків орендаря віднесено своєчасну сплату орендної плати у терміни, визначені цим договором (п. 9.4 договору оренди).

В силу п. 12.4 договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання, в тому числі за рішенням суду на вимогу однієї з сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, і внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 13.1 і 13.2 договору оренди встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

У серпні 2018 року ПП «ГВМ-Агро» виплатило ОСОБА_1 8 000 грн орендної плати за 2018 рік, а 2 березня 2020 року 8 800 грн орендної плати за 2019 рік.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як передбачено ч.ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі» (далі Закон № 161-ХІV).

Частиною 1 статті 13 Закону №161-ХІV встановлено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону №161-ХІV істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону № 161-ХІV слідує, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (ч. 1 ст. 24 Закону № 161-ХІV).

В силу ч. 1 ст. 32 Закону №161-ХІV, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до п.п. 6.1 і 6.2 ст. 6 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Податок на доходи фізичних осіб належить до загальнодержавних податків (пп. 9.1.2 п. 9.1 ст. 9 ПК України).

За змістом пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст.163, п. 164.1 ст. 164 ПК України платником такого податку є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, тобто, будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного періоду.

Як передбачено пп. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

Згідно п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Із положень пп. 170.1.1 і пп. 170.1.4 п. 170.1 ст. 170 ПК України слідує, що податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

В силу п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Системний аналіз указаних норм права свідчить про те, що цивільні права та обов`язки виникають із договорів. Сторони повинні виконувати зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, зокрема, в установлений договором строк (термін).

Підставою для розірвання договору за рішенням суду є істотне порушення однією з сторін умов договору, внаслідок чого інша сторона втрачає можливість досягнути бажаного результату та визначеної цілі договору.

За договором оренди земельної ділянки одна сторона (орендодавець), зобов`язується передати іншій стороні (орендареві) земельну ділянку у строкове володіння та користування, а орендар, у свою чергу, зобов`язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням для особистої мети та вносити орендодавцеві плату за землю (орендну плату).

Домовленості сторін щодо орендної плати, її розміру, індексації, способу розрахунків, строків, порядку її внесення та перегляду, відповідальності за її несплату, віднесені до істотних умов договору оренди землі.

Орендна плата є доходом орендодавця. Такий дохід оприбутковується шляхом сплати орендодавцем (фізичною особою) до державного бюджету податку на доходи фізичних осіб за ставкою 18% і військового збору за ставкою 1,5%. Оприбуткування доходу орендодавця (нарахування, утримання та перерахування до бюджету) здійснюється його податковим агентом орендарем.

Отже, орендна плата вноситься орендодавцю (фізичній особі) після утримання з неї податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

Систематичні (послідовно неодноразові) несплата або неповна сплата орендарем орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі. Також невиплата орендної плати тягне за собою стягнення з орендаря на користь орендодавця відповідної заборгованості та пені.

За умовами договору оренди сторони визначили, що розмір орендної плати, яка вноситься орендарем щорічно, до 25 грудня поточного року, становить 10 776 грн 68 коп. Після утримання з цієї суми 1 939 грн 80 коп. податку на доходи фізичних осіб (10776,68х18%) і 161 грн 65 коп. військового збору (10776,68х1,5%) ПП «ГВМ-Агро» мало виплатити ОСОБА_1 8 675 грн 23 коп. орендної плати кожного року (10776,68-1939,80-161,65).

Згідно висновку експерта від 23 березня 2021 року №254/255/21-26 (а.с. 210-214) підпис від імені ОСОБА_5 у графі «108. ОСОБА_6 . 10 776,69. 1 939,80. 161,65. 8 675,24» відомості ПП «ГВМ-Агро» «Нарахування паїв №П», сформованої 13 серпня 2018 року, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Наразі, сторони визнали факт одержання ОСОБА_1 орендної плати за 2018 рік у розмірі 8 000 грн.

Із розписки ОСОБА_5 від 2 березня 2020 року (а.с. 79) слідує, що позивачка одержала від ПП «ГВМ-Агро» орендну плату за 2019 рік у розмірі 8 800 грн (сума переплати склала 124 грн 77 коп.).

На час звернення ОСОБА_1 з позовом ПП «ГВМ-Агро» не внесло їй 675 грн 23 коп. орендної плати за 2018 рік і 8 675 грн 23 коп. орендної плати за 2019 рік, тобто мали місце два випадки поспіль несплати ПП «ГВМ-Агро» орендної плати за укладеним сторонами договором оренди землі від 20 березня 2017 року.

Встановивши систематичне невнесення відповідачем орендної плати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання цього договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що ПП «ГВМ-Агро» виконало всі зобов`язання за договором, у тому числі щодо виплати ОСОБА_1 орендної плати, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Враховуючи розмір одержаних ОСОБА_1 коштів, за 2018-2019 роки ПП «ГВМ-Агро» не виплатило їй 550 грн 46 коп. орендної плати (8675,23+8675,23-8000-8800).

Станом на день подання позову (29 січня 2020 року) ПП «ГВМ-Агро» прострочило внесення 550 грн 46 коп. орендної плати за 2018 рік на 399 днів, а тому з відповідача на користь ОСОБА_1 слід присудити 21 грн 96 коп. пені (550,46х0,01%х399).

При внесенні ПП «ГВМ-Агро» орендної плати за 2019 рік у розмірі 8 675 грн 23 коп. мало місце прострочення платежу на 67 днів, у зв`язку з чим ПП «ГВМ-Агро» повинно сплатити ОСОБА_1 пеню у розмірі 58 грн 12 коп. (8675,23х0,01%х67).

Всього розмір пені склав 80 грн 08 коп. (21,96+58,12).

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши всіх обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим у цілому, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З огляду на викладене, з ПП «ГВМ-Агро» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 550 грн 46 коп. заборгованості з орендної плати за 2018 рік і 80 грн 08 коп. пені. В цій частині судове рішення підлягає зміні.

В силу ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, а також за наявними в справі та додатково поданими доказами. При цьому суд апеляційної інстанції надає правову оцінку обставинам, які були предметом перевірки в суді першої інстанції.

26 квітня 2021 року, тобто під час розгляду справи в апеляційному суді, ПП «ГВМ-Агро» перерахувало ОСОБА_1 804 грн 02 коп. боргу з орендної плати. Ця обставина не може вплинути на висновки суду апеляційної інстанції, натомість сплачені кошти мають бути враховані на стадії виконання судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині вимоги про розірвання договору оренди землі ґрунтується на фактичних обставинах справи та ухвалено з додержанням вимог закону, внаслідок чого підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги п.п. 1, 8, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України та пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» подання ОСОБА_1 позову з ціною 35 921 грн (10776,68х3+3590,96) мало бути оплачено судовим збором у розмірі 840 грн 80 коп. (2102х0,4).

Позов ОСОБА_1 задоволено на суму 32 960 грн 58 коп. (10776,68х3+550,46+80,08), тобто на 91,76% (32960,58х100:35921), у зв`язку з чим з ПП «ГВМ-Агро» на користь ОСОБА_1 слід присудити: 771 грн 52 коп. обґрунтовано понесених витрат зі сплати судового збору за подання позову (840,80х91,76%), 2 999 грн 45 коп. витрат на проведення судової експертизи (3268,80х91,76%) та 6 148 грн 70 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (6700,85х91,76%), - а всього 9 919 грн 67 коп. судових витрат (771,52+2999,45+6148,70).

Розмір витрат ОСОБА_1 на оплату послуг адвоката Юдова В.О. (6 700 грн 85 коп.) є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для позивачки. Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зменшення розміру цих витрат.

У свою чергу з ОСОБА_1 на користь ПП «ГВМ-Агро» повинно бути стягнуто 103 грн 92 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (840,80х150%х8,24%).

Враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від сплати ПП «ГВМ-Агро» судового збору за подання апеляційної скарги та присудити з останнього на користь позивачки судові витрати у розмірі 9 815 грн 75 коп. (9919,67-103,92).

За подання апеляційної скарги ПП «ГВМ-Агро» внесло судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, і звернулося до суду апеляційної інстанції з заявою про повернення зайво сплачених коштів. У зв`язку з цим з Державного бюджету України на користь ПП «ГВМ-Агро» має бути повернуто 4 612 грн 08 коп. судового збору (5873,28-1261,20).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ГВМ-Агро» задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24 червня 2020 року в частині розміру заборгованості з орендної плати, пені та судових витрат змінити.

Стягнути з Приватного підприємства «ГВМ-Агро» (місцезнаходження 32140, Хмельницька область, Ярмолинецький район, село Іванівка, вулиця Шевченка, 62; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38171525) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 550 гривень 46 копійок заборгованості з орендної плати, 80 гривень 08 копійок пені та 9 815 гривень 75 копійок судових витрат, а всього 10 446 гривень 29 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Повернути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «ГВМ-Агро» (місцезнаходження 32140, Хмельницька область, Ярмолинецький район, село Іванівка, вулиця Шевченка, 62; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38171525) 4 612 гривень 08 копійок судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 травня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Соловйов А.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 23