Справа № 211/958/21
Провадження № 2/211/1431/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 червня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Середньої Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Зайцевої А.М.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» «Криворіжгаз» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг за природній газ,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи» «Криворіжгаз» та просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуги з постачання природного газу, нарахованої позивачу у період з 01.05.2016 по 01.11.2018 за житлово-комунальну послугу, посилаючись на визнання не чинною з моменту її прийняття постанови КМУ № 315 від 27.04.2016. В обґрунтування вимог зазначив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , де в помешканні використовується природний газ. споживачем якого є його сім`я. Оплату за послуги з постачання природного газу здійснює він, послуги з постачання природного газу надає та здійснює Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», що підтверджується квитанціями, виписаними відповідачем та оплаченими ним. Вважає, що його права, як споживача послуг з постачання природного газу, порушені відповідачем, оскільки у період з 01.05.2016 по 01.11.2018 ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їх собівартості незаконної, економічно необґрунтованої і також завищеної ціни на природний газ. Внаслідок цього у вказаний період він змушений був сплачувати необґрунтовано збільшену вартість за послуги з постачання природного газу. а відповідач, в свою чергу, отримав необґрунтовано економічну вигоду. Посилався на постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016, якою передбачалося, що з 01 травня 2016 року по 31 березня 20-17 року діє гранична роздрібна ціна за природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 гривні за 1 куб. метр. В період з 01.05.2016 по 01.11.2018 природний газ йому поставлявся за ціною 6,879 грн. за 1 куб.м, ним щомісячно було спожито менше, ніж 200 куб.м природного газу. Постанова № 315 рішеннями судів була визнана протиправною та не чинною, судами встановлено, що граничні роздрібні ціни на природний газ для споживачів на єдиному рівні 6879 грн. за 1000 куб.м. визначені Постановою КМУ № 315, економічно необґрунтовані. З травня 2016 року ним сплачені на користь відповідача суми. які є значно більшими (вдвічі і більше), ніж у 2014-2015 р.р., з 01.05.2016 по 01.11.2018 ним сплачено на рахунок відповідача 5 981,92 грн., тому оскільки вважає встановленим той факт, що йому, як побутовому індивідуальному споживачу житлово-комунальних послуг з постачання природного газу, вказані послуги в зазначений період надавалися за ціною, визнаною судовим рішенням незаконною та економічно необґрунтованою, позивач просить вказані вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 26 травня 2021 року позивач вимоги позову підтримав з підстав, викладених в тексті позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні 26 травня 2021 року позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов.

В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до постанов НКРЕКП № 1274 від 16.04.2015 та НКРЕКП № 845 від 29.06.2017 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ АТ «Криворіжгаз», відповідачу видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території міста Кривого Рогу (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області, в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні АТ «Криворіжгаз». Тобто відповідач є оператором ГРМ, яґкий здійснює розподіл природного газу в межах території міста Кривого Рогу (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області, до обов`язків якого не входить здійснення постачання природного газу. Вказане також підтверджується доданими позивачем письмовими доказами, з яких слідує, що АТ «Криворіжгаз» не здійснював жодних нарахувань позивачу по вул. Мухіної, 17/77 в м. Кривому Розі. Крім того, АТ «Криворіжгаз» зазначає про відсутність підстав для проведення позивачу перерахунку вартості ціни природного газу, оскільки повноваження на визначення ціни природного газу з 01.05.2016 по 31.03.2017 покладено на Кабінет Міністрів України, яким не прийнято рішення про встановлення ціни на природній газ в спірний період, а тому позивачем не доведено порушення його прав, передбачених законом України «Про захист прав споживачів». Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 була визнана протиправною та нечинною лише постанова КМУ від 27.04.2016 № 315, якою вносились зміни до постанови КМУ від 01.10.2015 № 758. А з 01.10.2017 постанова КМУ від 01.10.2015 № 758 втратила чинність на підставі постанови № 187 від 22.03.2017 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу забезпечення загальносуспільних інтересів у процесу функціонування ринку природного газу». Тобто, визнана протиправною та нечинною постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 поширювала свою дію в часі не пізніше ніж до 01.04.2017. До того ж постановою Верховного суду від 25.06.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. Тому просить відмовити в задоволенні вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем природного газу за вказаною адресою.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Як наведено у статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

У Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 зазначено, що оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 29.06.2017 № 845, «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Криворіжгаз», зі змінами, внесеними постановою від 09.12.2020 № 2393, видано Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи» «Криворіжгаз» () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи» «Криворіжгаз».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.05.2015 № 1588, видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом терміном дії з 01.07.2015 по 30.06.2020: Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 2) на території м. Дніпропетровськ та Дніпропетровської області, с. Темирівка Гуляйпольського району Запорізької області та с. Радянське Кобиляцького району Полтавської області.

Таким чином, АТ «ОГС «Криворіжгаз» з 01 липня 2015 року на підставі Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року № 329 не є постачальником природного газу населенню міста Кривого Рогу, а здійснює лише функції розподілу природного газу на території м. Кривого Рогу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року № 329-VIII (далі Закон № 329-VIII), сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Статтею 40 Закону № 329-VIII встановлено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 329-VIII, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 2 статті 12 Закону № 329-VIII).

Аналогічні положення викладені в пункті 4 розділу I Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила).

Згідно з Кодексом газорозподільних систем та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498, оператор ГРМ зобов`язаний забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу ( споживання) природного газу споживачу за відповідний період; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 13 розділу 3 Правил визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ.

При цьому відповідно до положень вищевказаних Правил, побутовий споживач здійснює розрахунок за спожитий природний газ саме з постачальником природного газу, що підтверджується також наданими до суду письмовими доказами позивача, відповідно до яких ОСОБА_1 нараховані суми за постачання природного газу на рахунки ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 пред`явив позов до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 червня 2021 р.

Суддя Н.Г.Середня