КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/1338/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/221/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Іванченка М.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Українця В.В.,-

встановив:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Просила усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 дублікати ключів від квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року по 23 грудня 2019 року. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час перебування у шлюбі було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що після припинення шлюбних стосунків у червні 2019 року, сторони домовились, що позивач з дитиною будуть проживати у квартирі АДРЕСА_1 .

Утім відповідачем створюються перешкоди у користуванні квартирою, у зв`язку із чим позивач позбавлена можливості користуватись квартирою.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 можливість користуватися ключами від квартири АДРЕСА_1 .

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представники ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін. При цьому між сторонами існує конфлікт з приводу користування квартирою. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2005 року по 23 грудня 2019 року.

Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 травня 2019 року між ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю., за реєстровим № 170.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , яка придбана за час перебування сторін у шлюбі, а відтак є спільною сумісною власністю. Так, відповідач змінив замки у квартирі, не надає ключі позивачу, у квартиру позивача з дитиною не впускає.

На підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, позивач надала: копію заяви до Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві та копію відповіді Солом`янського управління поліції ГУНП у м. Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів створення перешкод позивачу у користуванні квартирою.

Позивач не зверталася до правоохоронних органів, житлово-експлуатаційних організацій тощо, з приводу створення їй таких перешкод.

З наданої позивачем копії заяви та копії відповіді Солом`янського управління поліції не вбачається, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що він зареєстрований та проживає за іншою адресою.

Згідно паспортних даних позивача, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Колегія суддів також бере до уваги, що після ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі, постановою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який був укладений 13 травня 2019 року між ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 170. Скасовано державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, після подання ОСОБА_1 даного позову, скаржник отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру за заповітом, яке позивачем не оспорювалось.

З урахуванням вищезазначених обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки останньою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження створення відповідачем перешкод у користуванні квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 квітня 2020 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2021 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: М.М. Іванченко

С.Г. Музичко