УХВАЛА

25 січня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/6971/16-ц

провадження № 22-ц/4809/343/21

Кропивницький апеляційний суд в складі судді Голованя А.М., дослідивши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради», на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2019 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» (далі ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області») про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В рішенні суду не вказано про дату виготовлення його повного тексту, однак згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст цього рішення було виготовлено 13.04.2020 (а.с. 122, том 9).

09.12.2020 на зазначене рішення суду першої інстанції до апеляційного суду надійшла скарга від ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області».

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду 05.01.2021 апеляційна скарга була залишена без руху з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 357 ЦПК України, оскільки не відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України щодо її форми і змісту, зокрема скарга була подана припиненою юридичною особою (дата запису в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - 27.12.2019) та вказані у ній підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного вище рішення суду від 06.05.2019 визнані неповажними.

19.01.2021, на виконання згаданої ухвали апеляційного суду, вже Комунальне некомерційне підприємство «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради» (далі КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради»), як правонаступник ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» подало апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В заяві про поновлення строку КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради» зазначило, що повний текст оскаржуваного рішення суду отримало 15.04.2020. Причиною пропуску строку вважає те, що першу апеляційну скаргу вони подали 05.08.2020 в період дії закону про карантині заходи, відповідно до якого строк подачі апеляційної скарги продовжився до 06.08.2020.

Ухвалою судді Кропивницького апеляційного суду Карпенка О.Л. від 25.08.2020 апеляційну скаргу ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» було повернуто на підставі п.1 ч.5 ст.357 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга не була підписана особою, яка її подала.

Представник відповідача зазначає, що 31.08.2020 ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» повторно подало апеляційну скаргу та просило поновити строк на апеляційне оскарження вказаного рішення суду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.10.2020 суддя Чельник О.І. поновила строк на апеляційне оскарження ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2019 року та відкрила апеляційне провадження у справі.

Скаржник вважає, що оскільки станом на 05.10.2020 причини пропуску строку визнані судом поважними, дані обставини в силу ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, так як ухвала апеляційного суду набрала законної сили.

В подальшому, після задоволення самовідводів судді Чельник О.І. та Дуковського О.Л., справа була передана судді-доповідачу Єгоровій С.М.

02.12.2020, ухвалою Кропивницького апеляційного суду, закрито провадження у справі за апеляційною скаргою ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2019 року на підставі п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 362 ЦПК України, оскільки після відкриття апеляційного провадження з`ясувалося, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.

Копія вказаної ухвали була отримана відповідачем 08.12.2020, а 09.12.2020 повторно подана апеляційна скарга на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2019 року разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім зазначених підстав, представник відповідача посилається на те, що суд закриваючи апеляційне провадження створив йому штучні перепони доступу до правосуддя і це є поважною причиною щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження представник відповідача просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Проаналізувавши вказані обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та для поновлення такого строку з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641, від 13 жовтня № 956, карантин продовжувався, відповідно до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня, до 31 липня, до 31 серпня, до 31 грудня 2020 року на усій території України.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже Законом № 540-ІХ було визначено, що процесуальні строки у передбачених ним випадках автоматично продовжуються.

17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку із карантином».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.05.2019 подало 05.08.2020, тобто у строки визначені законом.

Проте ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.08.2020 зазначена апеляційна скарга була повернута скаржнику з підставі передбачених п.1 ч.5 ст.357 ЦПК України, оскільки не була підписана особою, яка її подала. Крім того, в порушення вимог п.1 ч.4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги не було додано довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника (а.с. 8,9, том 7).

Вдруге, апеляційна скарга була подана ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» - 31.08.2020, провадження в якій, ухвалою суду від 02.12.2020 було закрите, з підстав п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 362 ЦПК України у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не має право її підписувати. (а.с. 92,104-107, том 8).

09.12.2020 КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради», яке є правонаступником ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», про що 27.12.2019 внесено відповідний запис до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, подало апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року N 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 17 ЦПК України.

Згідно з ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини (далі - «ЄСПЛ»).

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України»).

Керуючись практикою ЄСПЛ, апеляційний суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі». У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Також у рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» (пункти 22-23) зазначив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (Melnyk v. Ukraine, N 23436/03).

Тобто, інститут строків в цивільному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій і стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Відтак, зважаючи на те, що повний текст рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.05.2019 КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради» отримало 15.04.2020 (а.с.156, 157, том 6), а апеляційну скаргу на рішення суду подало 09.12.2020, тому ним було пропущено тридцятиденний строк передбачений статтею 354 ЦПК України, який збіг 06.08.2020.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач сам порушив встановлену ЦПК України процедуру апеляційного оскарження рішення суду від 06.05.2019 року, в наслідок чого він, без поважних на те причин, пропустив строк апеляційного оскарження.

Доводи відповідача, на обґрунтування поважності пропуску встановленого законом строку на оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, не можна вважати обґрунтованими, оскільки не встановлено об`єктивних причин та труднощів, які могли перешкодити КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради» подати апеляційну скаргу в строк до 06.08.2020.

Також, судом не встановлено, а скаржником не наведено виникнення обставин непереборної сили.

Твердження представника КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради» про те, що ухвалою апеляційного суду від 05.10.2020 було визнаними поважними причини пропуску та поновлено строк на апеляційне оскарження і це згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню не ґрунтуються на законі та доказах, оскільки зазначену ухвалу було постановлено в іншій апеляційній скарзі, провадження у якій закрите.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За таких обставин, виходячи з вимог процесуального закону, суд дійшов висновку, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, оскільки такий строк закінчився 06.08.2020, а апеляційна скарга подана до суду 09.12.2020, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, і вказані заявником причини пропуску такого строку визнані неповажними.

Суд вважає, що поновлення строків на оскарження рішення суду першої інстанції від 06.05.2019 не виправдовуватиме втручання у принцип res judicata (юридичної визначеності) та права на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 359/9382/18 (провадження № 61-7621св20), від 21.05.2020 року у справі № 509/1036/18 (провадження № 61-21584св19), від 28.02.2019 у справі № 463/5054/15-ц (провадження № 61-34772св18).

Таким чином, наявні правові підстави для відмови КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.05.2019 згідно з п. 4 ч.1 ст.358 ЦПК України.

Керуючись п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області Кіровоградської обласної ради» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду А.М. Головань