_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1045/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Кириковій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, та за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, внаслідок невиконання умов договору,
18 жовтня 2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, внаслідок невиконання умов договору, в якій позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 1751580 гривень 00 копійок, в якості штрафу за порушення іпотечного договору від 11 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2019 року, після усунення позивачем недоліків поданої заяви у відповідності до ухвали Київського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2019 року, відкрито провадження по справі на підставі вказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
У зазначеному позові, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 942869 гривень 70 копійок, в якості штрафу за порушення іпотечного договору від 17 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2990.
Суд зазначає, що під час проведення судових дебатів в судовому засіданні 22.12.2020 року представником позивача було заявлено заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, з урахуванням того, що останнім заявлялась відповідна заява про відшкодування судових витрат, однак у зв`язку з тривалим розглядом справи, представник має намір перерахувати суму витрат понесених відповідачем на надання правничої допомоги та надати додаткові акти виконаних робіт.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У відповідності до ст. 246 ЦПК України, у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З урахуванням викладеного, для надання доступу сторонам по справі до суду, можливості повною мірою користуватись своїми процесуальними правами та обов`язками, судом під час ухвалення вищевказаного судового рішення одночасно було призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.
Також, представник позивача 26.01.2021 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак 30.12.2020 року на електронну скриньку суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн. з урахуванням співмірності та складності судового процесу.
З урахуванням неявки сторін по справі повідомлених належним чином, за наявності заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, судом було ухвалено провести судове засідання за відсутності сторін по справі.
Дослідивши надані до суду документи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Представництво Єрамішанц М.Б. в цій справі здійснював адвокат Недяк Артур Віталійович.
Як вбачається з наданих до суду документів, 01.10.2019 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Санація» було укладено договір №01/10/2019-ф.є. про надання правової допомоги, за умовами якого АО «Санація» зобов`язалось надавати замовнику правову допомогу, за наслідками порушення умов іпотечного договору від 11 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В.
Пунктом 3.1 договору сторони обумовили, що вартість надаваної виконавцем замовником правової допомоги по вищевказаним правовідносинам оцінюється в 30 000,00 грн.
Пунктом 3.4 договору передбачено, що факт надання правової допомоги, яка передбачена цим договором, оформлюється актом приймання-передачі наданої правової допомоги.
Відповідно до рішення АО «Санація» про призначення адвоката для виконання доручення в порядку ст. 24 Правил адвокатської етики за №01/10/19 від 01.10.2019 року, АО «Санація» доручило адвокату Недяк Артуру Віталійовичу здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 , як замовника по договору про надання правової допомоги №01/10/2019-ф.є від 01.10.2019 року, з усіма правами та обов`язками.
Також, 17.12.2019 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Санація» було укладено договір №17/12/2019-ф.є. про надання правової допомоги, за умовами якого АО «Санація» зобов`язалось надавати замовнику правову допомогу, за наслідками порушення умов іпотечного договору від 17 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований в реєстрі за №2990.
Пунктом 3.1 договору сторони обумовили, що вартість надаваної виконавцем замовником правової допомоги по вищевказаним правовідносинам оцінюється в 25 000,00 грн.
Пунктом 3.4 договору передбачено, що факт надання правової допомоги, яка передбачена цим договором, оформлюється актом приймання-передачі наданої правової допомоги.
Відповідно до рішення АО «Санація» про призначення адвоката для виконання доручення в порядку ст. 24 Правил адвокатської етики за №17/12/19 від 17.12.2019 року, АО «Санація» доручило адвокату Недяк Артуру Віталійовичу здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 , як замовника по договору про надання правової допомоги №17/12/2019-ф.є. від 17.12.2019 року, з усіма правами та обов`язками.
Як вбачається на виконання зазначеного договору та акту приймання-передачі послуг, ОСОБА_1 було сплачено за наданої правничої допомоги грошові кошти в загальній сумі 9998 грн., що підтверджується квитанцією №ПН754 від 23.12.2020 року на суму 4999,00 грн.; квитанцією №ПН928 від 23.12.2020 року на суму 4999,00 грн.
Суд зазначає, що компенсація витрат з надання правничої допомоги адвоката здійснюється у порядку, передбаченому статтею 137 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 4 ст.137 ЦПК України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).
Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій учасника процесу, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач заперечуючи щодо розміру наданих позивачеві послуг з правової допомоги, не навів жодного обґрунтованого доводу щодо зменшення розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу.
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, суд приймає вказані в рахунку розміри фактичних витрат за надання правничої допомоги.
Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 133, 134, 137, 141, 264, 270, 352, 354 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат понесених на правничу допомогу - 14 587 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 03 (три) копійки.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.