Справа № 648/3569/20
Провадження № 2/648/181/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року смт Білозерка

Білозерський районний суд у складі:

Головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря судового засідання Данильченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білозерка Херсонської області в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - Білозерська селищна рада Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання доньки колишньої власниці будинку, відповідача по справі - ОСОБА_2 , яка за вказаною адресою, не проживає з моменту купівлі вказаного домоволодіння позивачем, тобто з липня 2017 року, оскільки виїхала до іншого населеного пункту на постійне місце проживання, а існування реєстрації відповідача порушує права позивача як власника будинку, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, яка фактично не проживає у вказаному будинку. Посилаючись на ст.391 ЦК України, просила визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житлом.

Ухвалою судді від 15.12.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з одночасним залученням до участі у справі третьої особи - Білозерську селищну раду Херсонської області. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, та просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку серії НМО №642482 від 06.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу в Херсонській області Товстоноженко А.В. за №243, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №91355172 від 06.07.2017 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до акту обстеження за місцем реєстрації позивача №б/н від 24.11.2020 року, відповідач - ОСОБА_2 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично за вказаною адресою не проживає з 2007 року, зі слів свідків проживає в м.Києві.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) звернула увагу на те, що ЖК УРСР був прийнятий 30 червня 1983 року і він не відображає усіх реалій сьогодення. В свою чергу Цивільний кодекс є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України.

Законодавець при прийнятті ЦК України не визначив особливостей застосування норм ЦК України до житлових правовідносин в цілому, разом з тим, відносини, які регулюються ЖК УРСР, у своїй більшості є цивільно-правовими та мають регулюватися саме нормами ЦК України.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналогічна правові позиції Верховного Суду України та Верховного Суду викладені в постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, 25.07.2018 року у справі №638/13030/13-ц та 14.08.2019 року у справі №702/101/18, які відповідно до ст.417 ЦПК України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

За приписами ч. 2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень.

Таким чином, реєстрація відповідача в житловому будинку, що знаходиться у власності позивача, обмежує її право власності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач не є членом сім`ї позивача, за місцем своєї реєстрації не проживає понад 13 років, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом.

Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 247, 263-265, 274, 277, 279, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.383, 391 ЦК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - Білозерська селищна рада Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 13.11.202 року Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Рибас А.В.