Постанова

Іменем України

28 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 463/11022/19

провадження № 61-12623св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Таскомбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Рост Слава»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану адвокатом Янчаком Павлом Олександровичем, на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 22 січня 2020 року у складі судді Нора Н. В. та постанову Львівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Крайник Н. П., Шеремети Н. О., за заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рост Слава» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог

У грудні 2019 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рост Слава» (далі - ТОВ «Рост Слава») про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір від 11 лютого 2008 року № KF 47014 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод, Банк надав позичальнику кредит у сумі 900 000,00 дол. США із терміном погашення не пізніше 10 лютого 2023 року, а позичальник зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки згідно з графіком.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ «Рост-Слава» укладені відповідні договори поруки.

17 вересня 2019 року АТ «Таскомбанк» надіслало відповідачам вимогу щодо повернення кредитної заборгованості, яку вони отримали 19 вересня 2019 року, однак не виконали.

Станом на 19 листопада 2019 року розмір заборгованості перед Банком за кредитним договором становить 438 236,96 дол. США з яких: 353 801,36 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, 63 217,17 дол. США - заборгованість за відсотками, 21 218,43 дол. США - пеня на суму простроченої заборгованості за період з 19 листопада 2018 року до 18 листопада 2019 року.

Банк просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 438 236,96 дол. США.

Одночасно з позовом АТ «Таскомбанк» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Заява обгрунтована тим, що невжиття заходів може унеможливити виконання рішення суду.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 22 січня 2020 року,залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року, заяву АТ «Таскомбанк» про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме:

земельну ділянку: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, кадастровий номер :01:019:0281, площа (га) 0,0366, номер запису про право власності 32600815;

приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальна площа (кв. м) 57,3, нежитлові приміщення 1, 2, 7, 8 залишаються у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3, адреса: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 30349160;

приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальна площа (кв. м) 19,1, матеріали стін: нежитлові приміщення 1, 2, 7, 8 залишаються у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3, адреса: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 30348303;

приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальна площа (кв. м) 20.7, нежитлові приміщення 1, 2, 7, 8 залишаються у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3, адреса: АДРЕСА_3 , номер запису про право власності 30341936;

приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальна площа (кв. м) 169,7, офісні приміщення складаються з 9 приміщень, адреса: АДРЕСА_4 , номер запису про право власності 30150735;

приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальна площа (кв. м) 46,4, опис: складається з нежитлових приміщень: пост охорони (3,7), санвузол (8,2), комірка (3,3), санвузол (5,1), санвузол (7,1), коридор (8,5), санвузол (8,6), санвузол (1,9). А нежитлові приміщення: зал очікування (127,4), коридор (12,8), сходова площадка (17,7), сходова площадка (15,5), коридор (27,2), санвузол (3,4), комора (2,0), душова (2,5), санвузол (4,5) є в спільному користуванні, адреса: АДРЕСА_5 , номер запису про право власності 28744305;

земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, кадастровий номер :02:002:0120, площа (га) 0,2449, номер запису про право власності 28720353;

незавершене будівництво: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, незавершене будівництво, готовність 53 %, будівля закладу торгівлі (будівля № 5 по ГП), адреса: АДРЕСА_6 , кадастровий номер :11:048:0015, реєстраційний номер 09, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, номер запису про право власності 26805219;

незавершене будівництво: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, незавершене будівництво, готовність 53 %, будівля закладу торгівлі (будівля № 4 по ГП), адреса: АДРЕСА_6 , кадастровий номер :11:048:0015, реєстраційний номер 09, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, номер запису про право власності 26804822;

земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, кадастровий номер :01:019:0087, площа (га) 0,0843, дата державної реєстрації земельної ділянки: 19 березня 2012 року, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Відділ Держгеокадастру у Чортківському районі Тернопільської області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, адреса: АДРЕСА_7 , номер запису про право власності 18769694, спільна часткова власність, розмір часки ОСОБА_1 49/100;

земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, кадастровий номер :02:002:0089, площа (га) 0,0471, дата реєстрації земельної ділянки 18 січня 2016 року, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Відділ Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, адреса: АДРЕСА_8 , номер запису про право власності 13384872;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальна площа (кв.м) 14,6, адреса: АДРЕСА_9 , номер запису про право власності 13345088;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальна площа (кв. м) 11,1, адреса: АДРЕСА_10 , номер запису про право власності 13344242;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальна площа (кв.м) 15,8, адреса: АДРЕСА_11 , номер запису про право власності 13343984;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальна площа (кв. м) 16,5, адреса: АДРЕСА_12 , номер запису про право власності 13343504;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальна площа (кв. м) 27,7, адреса: АДРЕСА_13 , номер запису про право власності 13343157;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальна площа (кв. м) 48,4, адреса: АДРЕСА_14 , номер запису про право власності 13342657;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, нежитлове приміщення підвала № XXII, загальна площа (кв.м) 6,9, адреса: АДРЕСА_15 ,номер запису про право власності 6454468;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, приміщення підвала № XXIV, загальна площа (кв. м): 4,4, адреса: АДРЕСА_15 , номер запису про право власності 6437466;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, приміщення підвала № XIІІ, загальна площа (кв. м): 6,3, адреса: АДРЕСА_15 , номер запису про право власності 6431294;

земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, кадастровий номер :02:002:0020, площа (га): 0,0044, дата державної реєстрації земельної ділянки 24 грудня 2013 року, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки, - Відділ Держземагентства у Мостиському районі, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, будівництво та обслуговування автобусної станції, торгово-виробничого комплексу із офісними приміщеннями, закладами громадського харчування та спортивним майданчиком, адреса: АДРЕСА_8 , номер запису про право власності 4066962;

земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, кадастровий номер :02:002:0021, площа (га): 0,0326, дата державної реєстрації земельної ділянки 24 грудня 2013 року, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки, - Відділ Держземагентства у Мостиському районі, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, будівництво та обслуговування автобусної станції, торгово-виробничого комплексу з офісними приміщеннями, закладами громадського харчування та спортивним майданчиком, адреса: АДРЕСА_8 , номер запису про право власності 4066779;

земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, кадастровий номер :02:002:0011, площа (га) 0,0167, дата державної реєстрації земельної ділянки 24 грудня 2013 року, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки, - Відділ Держземагентства у Мостиському районі, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, будівництво та обслуговування торгово-відпочинкового комплексу із закладами громадського харчування та льодовим майданчиком, адреса: АДРЕСА_8 , номер запису про право власності 4044054;

земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, кадастровий номер :02:002:0012, площа (га) 0,0188, дата державної реєстрації земельної ділянки 24 грудня 2013 року, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки, - Відділ Держземагентства у Мостиському районі, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, будівництво та обслуговування торгово-відпочинкового комплексу із закладами громадського харчування та льодовим майданчиком, адреса: АДРЕСА_8 , номер запису про право власності 4041786;

житловий будинок: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв. м) 1167,7, адреса: АДРЕСА_15 , номер запису про право власності 243295;

прибудова до будівлі гуртожитку: реєстраційний номер майна 21459806, загальною площею 453,8 кв. м, адреса: АДРЕСА_15 ;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер майна 37768749, загальна площа (кв. м) 466,2, адреса: АДРЕСА_16 , технічний опис майна: автобусна станція з 29 приміщень, м. Мостиська, номер запису про право власності 465330;

нежитлова будівля: реєстраційний номер майна 37768880, літ. «Б-1», загальна площа (кв. м) 95,4, адреса: АДРЕСА_8 , номер запису про право власності 5389417;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер майна 37769088, загальна площа (кв. м) 43,5, адреса: АДРЕСА_17 , технічний опис майна: кафе-бар з 2 приміщень, м. Мостиська, номер запису про право власності 464477;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер майна 38089936, загальна площа (кв. м) 899,2, адреса: АДРЕСА_18 , технічний опис майна: ресторан з 36 приміщень, м. Мостиська, номер запису про право власності 463385;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер майна 38428840, буд. літ. «Б-1», загальна площа (кв.м) 3,8, адреса: АДРЕСА_19 , технічний опис майна: електрощитова складається з 1 приміщення, м. Мостиська;

яке належить ОСОБА_3 , а саме:

квартиру: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв. м) 52,4, житлова площа (кв. м) 34,3, адреса: АДРЕСА_20 , номер запису про право власності 32271581;

гараж: реєстраційний номер майна 20332070, загальною площею (кв. м) 16,1, адреса: АДРЕСА_21 ;

квартиру, площа підвалу: реєстраційний номер майна 20367436, квартира, площа підвалу - LXIІІ/ 2,6 кв. м, адреса: АДРЕСА_22 , загальна площа (кв. м) 168.9;

яке належить ОСОБА_6 , а саме:

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, загальна площа (кв. м) 48,1, адреса: АДРЕСА_23 , номер запису про право власності 33051189;

будинок: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, загальна площа (кв. м) 308,4, адреса: АДРЕСА_24 , номер запису про право власності 32258087, спільна часткова власність, розмір час ОСОБА_7 : 1/2;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, загальна площа (кв. м) 19,6, адреса: АДРЕСА_25 , номер запису про право власності 31938592;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, загальна площа (кв. м) 19,6, адреса: АДРЕСА_26 , номер запису про право власності 31938519;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, загальна площа (кв. м) 15,5, адреса: АДРЕСА_27 , номер запису про право власності 31937451;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, загальна площа (кв. м) 19,3, адреса: АДРЕСА_28 , номер запису про право власності 31936395;

нежитлове приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, загальна площа (кв. м) 23,9, адреса: АДРЕСА_29 , номер запису про право власності 31927532;

житловий будинок: реєстраційний номер майна 32358754, загальна площа (кв. м) 181,0, адреса: АДРЕСА_30 , номер запису про право власності 5063443;

житловий будинок: реєстраційний номер майна 32358762, загальна площа (кв. м) 181,1, адреса: АДРЕСА_30 ;

житловий будинок: реєстраційний номер майна: 32358815, загальна площа (кв. м) 177,9, адреса: АДРЕСА_30 ;

яке належить ОСОБА_5 , а саме:

земельна ділянка: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, кадастровий номер :06:000:0067, площа (га) 0,1, дата державної реєстрації земельної ділянки 26 грудня 2012 року, орган що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки, -Відділ Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області, цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення, ведення особистого селянського господарства, адреса: Львівська обл., Пустомитівський район, номер запису про право власності 1282180;

склад: реєстраційний номер майна 15984462, склад літ. «Б-1» загальною площею (кв. м) 37,9, адреса: АДРЕСА_31 , номер запису про право власності 6268367;

булочний цех: реєстраційний номер майна 13167935, загальна площа (кв.м): 247,4, адреса: АДРЕСА_31 , номер запису про право власності 6266720.

В іншій частині вимог відмовлено за безпідставністю.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що такий вид забезпечення позову буде розумним, співмірним та відповідає обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що накладення арешту на майно відповідачів жодним чином не перешкоджає їх праву ним володіти та користуватися.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У серпні 2020 року представник ОСОБА_4 - адвокат Янчак П. О. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 22 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року про забезпечення позову, просив їх скасувати, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення прийняті з порушенням норм процесуального права.

Банк під час звернення до суду із заявою про забезпечення позову не довів співмірність вжитих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а також не надав доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій, спрямованих на відчуження належного їм нерухомого майна.

Банк не надав суду належних та допустимих доказів співмірності вжитих заходів забезпечення позову заявлених позовним вимогам з урахуванням забезпечення кредитних зобов`язань відповідачів іпотекою. Позивач не надав доказів вартості предмета іпотеки на момент звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

Суди не звернули уваги, що вартість переданого в іпотеку майна значно перевищує суму наданого кредиту. Крім того, на сьогодні вартість майна, переданого в іпотеку, значно збільшилась.

Суд апеляційної інстанції не врахував доводів скаржника, що іпотека може повністю покрити суму заявленого позову, а тому додаткового забезпечення позовних вимог не вимагалося. Висновки суду не відповідають обставинам справи і наданим скаржником доказам.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано справу.

У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходівзабезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим длязабезпечення позовує підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Верховний Суд виходить з того, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції встановив, що у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ «Рост Слава» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Предметом розгляду цієї справи є стягнення з боржника та поручителів заборгованості за кредитним договором у розмірі 438 236,96 дол. США. Кінцевий строк погашення заборгованості за кредитом є 10 лютого 2023 року.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що скаржник не довів, що заборгованість за кредитним договором, яка є предметом розгляду цієїсправи, забезпечена іпотечним майном, вартість якого є співмірною заявленому позову.

Звернувшись до суду касаційної інстанції, представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Янчак П. О. як підставу касаційного оскарження зазначив те, що суди попередніх інстанцій повно та всебічно не розглянули заяву про забезпечення позову, не з`ясували, чи співмірні позовні вимоги вимогам про накладення арешту на майно; рішення судів не відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 759/20384/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 753/13271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 910/4103/18, від 19 грудня 2018 року у справі № 640/8926/16, від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц.

Верховний Суд зазначає, що достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20, зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки - ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/1529/15-ц, провадження № 14-242цс18, вказано, що «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до вимог ЦПК України, у межах заявлених ними вимог і на підставі доводів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції».

Перевіривши доводи заяви про забезпечення позову,суд першої інстанції з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з урахуванням обсягу позовних вимог (розмір заборгованості перед Банком за кредитним договором становить 438 236,96 дол. США), даних про осіб відповідача, а також відповідності виду забезпечення позову, який просив застосувати Банк, задовольнив заяву про забезпечення позову.

Погодившись із висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити виконання рішення суду, оскільки ціна позову становить 438 236,96 дол. США, є значною, а вартість іпотечного майна не є співмірною ціні позову.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд зазначає, що посилання на постанову Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 640/8926/16 є необгрунтованим, оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення про забезпечення позову, а не питання визнання договору поруки припиненим. Крім того, необґрунтованим є посилання на постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, оскільки у цій справі суд вирішував питання про припинення дії кредитного договору.

Висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 759/20384/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 753/13271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 910/4103/18, на які посилається скаржник, в яких вирішувалося питання забезпечення позову, не спростовують висновки судів у цій справі про забезпечення позову.

Верховний Суд зазначає, що у кожній конкретній справі суд з`ясовує фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, оцінює співмірність вжитих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суди встановили, що прав і охоронюваних інтересів третіх осіб забезпеченням позову не порушено. Накладення арешту на майно відповідачів не позбавляє їх права власності, а ОСОБА_4 не довів належними і допустимими доказами, що заходи забезпечення позову порушують його права.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, Банк зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Проте, ОСОБА_4 , заперечуючи проти вжитих заходів забезпечення позову, зазначав, що зобов`язання за кредитним договором забезпечені іпотекою, вартість предмета іпотеки відповідно до договору значно перевищує розмір заборгованості, а тому немає правових підстав для накладення арешту на нерухоме майно, яке не передане в іпотеку банку, водночас не довів належними і допустимими доказами, що вартість майна відповідачів, на яке накладено арешт, перевищує вартість предмета іпотеки, а вимоги Банку про заборгованість є необгрунтованими.

Верховний Судзвертає увагу, що виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечене іпотекою, не може бути реалізована без згоди банку як іпотекодержателя. Водночас суд наклав арешт на частину майна,забезпеченого іпотекою (склад: реєстраційний номер майна 15984462, склад літ. «Б-1» загальною площею (кв. м) 37,9, адреса: АДРЕСА_31 , номер запису про право власності 6268367; булочний цех: реєстраційний номер майна 13167935, булочний цех загальною площею (кв. м) 247,4, адреса: АДРЕСА_31 , номер запису про право власності 6266720).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09 березня 2021 року заяву АТ «Таскомбанк» про часткове скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасованочастково заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2020року, а саме, в частині накладення арешту на склад: реєстраційний номер майна 15984462 та булочний цех: реєстраційний номер майна 13167935, що належать на праві власності ОСОБА_5 .

Скасовуючи частково ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 22 січня 2020 року, суд зазначив, що між сторонами у справі існує домовленість про реалізацію заставного майна, а наявність арешту на майно, що знаходиться в іпотеці АТ «Таскомбанк», унеможливлює реалізацію іпотекодавцем цього майна з метою часткового погашення заборгованості.

Отже, доводи касаційної скарги стосовно накладення арешту на майно, яке перебуває в іпотеці, не спростовують висновків суду першої інстанції про забезпечення позову. Крім того, суд першої інстанції скасував заходи забезпечення позову, які поширюються на майно, що перебуває в іпотеці.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі, проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану адвокатом Янчаком Павлом Олександровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 22 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко