Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про зобов`язання укласти договір найму (оренди) житла, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить зобов`язати відповідача укласти з ним договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що з 12 травня 1992 року він зареєстрований у квартирі за вказаною адресою.

Його мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 12 березня 2020 року.

Відповідно до довідки №02/09/04-284 від 03 вересня 2021 року нарахування платежів за квартиру здійснюється по особовому рахунку № НОМЕР_1 , оформленному на ім`я матері, яка була відповідальним квартиронаймачем квартири.

Його представник звернувся до відповідача з заявою про зміну договору найму житлового приміщення квартири , проте йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю ордера на вселення до цієї квартири.

Протягом 2020-2021 років були подані запити до Державного архіву м. Києва про надання копії ордеру на вселення до вказаної квартири, однак згідно відповідей Державного архіву м. Києва знайти ордер на вселення не вдалося.

Вважає, що у зв`язку зі смертю наймача та враховуючи факт його реєстрації у зазначеній квартирі, відповідач зобов`язаний укласти з ним договір найму житлового приміщення.

Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставили.

Виходячи з цього, з урахуванням вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово - експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством,установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Частинами 1, 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову повідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Судом встановлено, що Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації № 279 від 06 травня 2015 року «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке прередано до сфери управління Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва»» житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 03 червня 2020 року вбачається, що позивач зареєстрований у спірній квартирі.

/ а.с. 7 - 8; 14 /

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що наймачем квартири булла його померла мати.

Згідно з довідкою Житлово-експлуатаційної дільниці № 905 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» №905-234 від 13 березня 2020 року у справах ЖЕД № 905 ордер на квартиру АДРЕСА_1 відсутній.

Державний архів м. Києва листами № 068-068/Р-1141-70 від 13 січня 2021 року та № 068-068/М-200-546 від 10 березня 2021 року повідомив, що відомостей про надання гр. ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 не виявлено.

Згідно з довідкою Центру коммунального сервісу № 02/09/04-284 від 03 вересня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , нарахування за житлово-комунальні послуг за адресою: АДРЕСА_1 проводиться на одну особу.

Власником особового рахунку є ОСОБА_2 .

Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 12 березня 2020 року ОСОБА_2 є матір`ю позивача.

Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 від 12 березня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

/ а.с. 10, 12 - 13; , 22 - 23, 26, 32 /

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем, громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно зі ст.106 ЖК України будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї, визначеного в ст.64 ЖК України, члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму.

Причиною для зміни договору найму може бути смерть наймача.

Право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні.

У разі наявності спору, він може бути вирішений в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 810 ЦК України визначено, що підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

Враховуючи, що житло, яке є предметом спору в справі, є об`єктом державної власності, до вказаних правовідносин застосовуються положення Житлового кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2020 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про зміну договору найму житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1 та визнання наймачем квартири позивача, на яке була надана відповідь про неможливість реалізації цього права в зв`язку з відсутністю ордера на квартиру.

Цим же лисом відповідачем було повідомлено, що Комунальне підприємство звернулося до відділу з питань реєстрації місця прживання фізичних осіб з проханням про надання копію картки Ф-1, де можуть міститися записи з зазначенням номера та дати видачі ордера.

З наної позивачем форми, яка витребовувалася відповідачем, вбачається, що запитувана інформація наявна в картці Ф-1.

/ а.с. 21 - 25 /

Дані про те, що позивач звертався до відповідача за укладенням договору після отримання необхідної для укладення договору найму інформації, в матеріалах справи відсутні і про це позивач суду не повідомив.

Будь-яких доказів відмови відповідача в укладенні договору найму позивач також не надав, як і самого звернення позивача до відповідача за укладенням договору після отримання витребуваної відповідачем інформації, докази такої відмови позивачем також не надані.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України в цивільному законодавстві діє принцим свободи договору.

Даний принцип є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, цивільне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, що в зв`язку з неправомірними діями або бездіяльністю порушуються права особи, яка звернулася до суду за захистом.

Під способами захисту цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

За змістом ст. ст. 6, 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладення відповідних договорів).

При вирішенні спору суд також враховує вимоги ст.11 ЦК України, яка регламентує підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

Так, за змістом данї норми закону, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Окрім відсутності доказів порушення прав позивача з боку відповідача, суд також зважає на те, що в контексті обраного позивачем способом захисту шляхом зобов`язання відповідача укласти договір найму, необхідно виходити з положень ст. 648, 649, 635 ЦК України.

З точки зору закону визначений позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача укласти договір найму житла за рішенням суду, відповідав би вимогам закону в разі виникнення переддоговірного спору з таких підстав:

- обов`язковість укладення договору прямо передбачена законом;

- укладення договору випливає з попереднього договору;

- укладення договору передбачене будь-яким іншим договором;

- укладення договору випливає з умов мирової угоди, затвердженої судом.

Під укладенням договору на підставі закону розуміється імперативне застереження про це в законі, а також підзаконних нормативних актах.

Вимоги позивача обґрунтовуються нормами Житлового кодексу України, положення ч. 1 ст. 61 якого не містять обов`язку укласти договір найму жилого приміщення.

За таких обставин підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Керуючись ст. ст. 61, 64, 65, 103, 106, 118 ЖК України, стст.3,6, 15, 16, 626, 627, 635, 648, 649, 810 ЦК України, ст. ст. 4, 5,12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про зобов`язання укласти договір найму (оренди) житла відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолятивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва