РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року м.Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у складі:

Головуючого судді Воробйової Т.А.

за участю секретаря судового засідання Гльози М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначила, що 23 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №234.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що між сторонами втрачено почуття любові, вже протягом тривалого часу вони не розуміють один одного, мають різне бачення ролі чоловіка та дружини в сім`ї, тому позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 01.12.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 29.12.2020 ОСОБА_1 отримала копію ухвали суду та 30.12.2020 надала до суду заяву з виправленими недоліками.

05.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

10.03.2021 сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.32-34).

13.05.2021 в судове засідання сторони не з`явилися щодо розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.39,40).

12.05.2021 від представника позивача адвоката Домітращук І.М. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача по справі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.41-42).

13.05.2021 від відповідача ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав та просив задовольнити (а.с.43).

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №234. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_2 ».

Позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, при цьому, останній повністю визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Такі положення національного законодавства України відповідають ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 2 статті 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, при цьому, відповідач погоджується на розірвання шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи доводи ОСОБА_1 , наведені у позові, а також визнання позовних вимог про розірвання шлюбу відповідачем у справі, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, відтак, розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки, так і відповідача, а збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до абз.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач не просить відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, при цьому, відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору у розмірі 50% від суми, яка мала бути сплачена при зверненні з даним позовом, а саме, в сумі 454 грн, які стягуються судом з відповідача до Державного бюджету України.

Керуючись ст.104, 105, 110-115 СК України, ст.2-5, 10-13, 81, 141, 142, 206, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 23 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис за №234, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход Державного бюджету України 454,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНКОПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНКОПП НОМЕР_2 .

Суддя: Т.А.Воробйова

роздрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу

3 - відповідачу

4 - ВДРАЦС УДР ГТУЮ у Житомирській області