Справа № 696/448/21
Провадження № 2/696/198/21
01 червня 2021 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області
в складі головуючої судді - Ніколенко О.Є.,
за участі секретаря - Волощенко Н.О.,
представника позивача - Модліцької Л.І. ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янка Черкаської області, в залі засідань Кам`янського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовною заявою
Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про позбавлення батьківських прав,
Виконавчий комітет Михайлівської сільської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення з ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 аліментів з всіх видів заробітків на користь закладу чи громадян, на утриманні яких перебуває дитина.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 є батьком малолітнього ОСОБА_2 . ОСОБА_3 вихованням та утриманням сина не займався та його життям не цікавився. Мати малолітнього - ОСОБА_4 померла. Позивач вказує, що ОСОБА_3 проживає без реєстрації на територій с.Тубільці Черкаського району Черкаської області, так як будинок його родичів, де він проживав - згорів та є непридатним для проживання. В селі зарекомендував себе негативно, ніде офіційно не працює та зловживає алкоголем. КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради», де навчається ОСОБА_2 з 1 класу, повідомляє, що за час навчання ОСОБА_2 , батько участі у навчанні та вихованні не приймав, життям дитини не цікавився, дитину жодного разу у закладі не відвідував. Зазначає, що у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків, відсутністю постійного місця проживання, наявності житла, постійної роботи, адміністрація КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради» звернулась до Служби у справах дітей Михайлівської сільської ради з клопотанням про визначення правового статусу ОСОБА_2 .
Позивач вказує, що з метою захисту інтересів дітей, які залишились без батьківського піклування у зв`язку зі смертю матері та через невиконання батьківських обов`язків батьком, неповнолітній ОСОБА_2 тимчасово влаштований в сім`ю старшої сестри ОСОБА_6 , але вона не має наміру оформити піклування над ним та малолітніми сестрами.
Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 02 червня 2021 року.
Ухвалю Кам`янського районного суду Черкаської області від 02 червня 2021 року за заявою представника позивача справу було призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засідання вказала, що померла мати трьох вихованців КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради», у двох дівчаток батька не було, тому наразі вони визнані дітьми сиротами, а у хлопчика ОСОБА_2 офіційно є батько відповідач по справі, але останній дитиною не цікавився, веде антигромадський спосіб життя, характеризується негативно, ні житла, ні документів немає, від дитини відмовився, шляхом написання відповідної заяви, яка завірена секретарем сільської ради за місцем його проживання. Вказує, що до суду звернулися з таким позовом, так як наразі вирішується питання про влаштування дитини у прийомну сім`ю разом із його рідними сестрами, але для цього потрібно позбавити відповідача батьківських прав.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши представника позивача та свідків, суд дійшов до наступного.
У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що 15 грудня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, актовий запис №11, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Тубільцівською сільською радою Черкаського району Черкаської області (а.с. 26).
Так, з повторно виданого свідоцтва про народження Кам`янський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області серії НОМЕР_2 від 13 травня 2017 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_7 (а.с. 21). Що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2 (а.с. 27-28).
Згідно висновку Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_2 , вбачається, що мати дитини - ОСОБА_4 померла, батько - ОСОБА_3 проживає без реєстрації в с.Тубільці, власного житла та земельної ділянки немає, за час проживання в селі зарекомендував себе негативно, ніде не працює, зловживає алкоголем. ОСОБА_2 навчається у КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради», адміністрація закладу повідомляє, що батько участі у навчанні та виховання не приймає (а.с. 6).
У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 від 13 жовтня 2020 року, засвідчена секретарем Тубільцівської сільської ради Макаренко В.А., з якої вбачається, що він усвідомлюючи значення своїх дій, без будь-якого примусу, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина - ОСОБА_2 (а.с. 7).
З копії повідомлення КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради» вбачається, що ОСОБА_2 навчається у вказаному закладі. Мати ОСОБА_4 померла, а батько - ОСОБА_3 за час навчання дитини у школі участі у вихованні та навчанні не приймав, жодного разу у закладі його не відвідав, батьківських обов`язків не виконує (а.с. 8).
З листа КЗ «Михайлівської спеціальної школи Черкаської обласної ради» вбачається, що директор звертався до начальника Служби у справах дітей Михайлівської сільської ради, з проханням посприяти щодо визначення правового захисту малолітнього ОСОБА_2 (а.с. 9).
З рішення №2/4 Комісії питань захисту прав дитини виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 15 квітня 2021 року, вбачається, що було вирішено: за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні до неповнолітнього ОСОБА_2 (а.с. 10-11).
З повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Кам`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 26 березня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №150 (а.с. 12).
Згідно довідки-характеристики, виданої Тубільцівським старостинським округом, ОСОБА_3 проживає без реєстрації на території с.Тубільці Черкаського району Черкаської області, за час проживання в селі зарекомендував себе негативно, ніде офіційно не працює, зловживає алкоголем (а.с. 13).
Так, з копії довідки Тубільцівської сільської ради від 31.07.2020 №432/02-09 вбачається, що ОСОБА_3 раніше проживав за адресою АДРЕСА_1 , на даний час за вказаною адресою не проживає, так як будинок після пожежі не придатний для проживання, документи, які б посвідчували особу ОСОБА_3 немає - згоріли, по селу характеризується посередньо (а.с. 14).
Також, з копії довідки від 08.08.2021 №107/02-09 Тубільцівського старостинського округу, вбачається, що ОСОБА_3 проживає без реєстрації в с.Тубільці, місця реєстрації проживання на території старостинського округу він не мав і немає, відповідно у будинкових та по господарських книгах персональні дані відсутні (а.с. 15).
У матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_6 від 19 березня 2021 року, з якої вбачається, що вона бажає залишити у своїй сім`ї на тимчасове утримання сестер - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також брата - ОСОБА_2 , вказує, що не готова подати відповідні документи для встановлення опіки, щоб залишити дитину у своїй сім`ї (а.с. 22).
З заяви ОСОБА_6 від 05 квітня 2021 вбачається, що ОСОБА_3 з часу розлучення з її мамою не допомагав їй матеріально, а також не їздив до брата ОСОБА_2 , не брав участі у його вихованні (а.с. 23).
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні вказав, що родина малолітнього жила в селі Ревівка Кам`янського району, де він наразі є старостою, йому як жителю села достеменно відомо, що батько малолітнього ОСОБА_2 жодного разу не приїздив до села і він його ніколи не бачив. Також зазначив, що як посадова особа розмовляв з дитиною, і останній йому повідомив, що батька не пам`ятає та не знає.
Після смерті матері ОСОБА_4 , діти деякий час знаходилися у сестри померлої. Потім старша сестра ОСОБА_2 хотіла взяти його під опіку, але через декілька днів відмовилась. Тому доля дитини наразі не визначена.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні розповів, що ОСОБА_2 потратив до їхнього закладу у 1 клас, після смерті матері дітей відали під опіку держави. Вказує, що батько жодного разу не з`являвся, життям дитини не цікавився. Просив суд позбавити відповідача батьківських прав, зазначивши, що таке рішення буде в інтересах дитини, оскільки 08 червня 2021 року відвезуть ОСОБА_2 до Притулку у місто Черкаси, а після рішення суду, у разі позбавлення відповідача батьківських прав, планують віддати під опіку у сім`ю, разом із його сестрами, тому що їх не можна розлучати.
Відповідно до ст. 150 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про стан її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Це визначено також ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей.
Частино 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.
Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні до своєї малолітньої дитини.
Оскільки батько малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 року народження, не цікавиться життям своєї дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, зник з його життя після розлучення з матір`ю, та зовсім не цікавиться ним, не спілкується з сином, що свідчить про небажання відповідача приймати участь у забезпеченні дитині належних умов життя, суд приходить до висновку, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і факти ухилення від виконання батьківських обов`язків повністю підтверджуються матеріалами справи. З встановленого також треба зробити висновок про те, що відповідач втратив моральне та юридичне право бути батьком своєї дитини, нічого, як батько, дати їй не може, а позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, оскільки останнього разом з сестрами влаштують в прийомну сім`ю.
Відповідно до ч. 2, 3 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною 2 ст. 182 вказаного Кодексу передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дитину, суд вважає можливим стягувати з ОСОБА_3 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти з всіх видів заробітків на користь закладу чи громадян, на утриманні яких перебуватиме дитина.
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 81, 223, 263 -265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про народження № 21 від 15.12.2011 року, зареєстрований виконавчим комітетом Тубільцівської сільської ради Черкоського району Черкаської області.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ст. 169 Сімейного кодексу України він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Стягнути з громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя с.Тубільці, Черкаського району Черкаської області на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти з всіх видів заробітків на користь закладу чи громадян, на утриманні яких перебуватиме дитина.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кам`янський районний суд Черкаської області).
Повний текст рішення виготовлено 02.06.2021.
Повне найменування сторін та їх місцезнаходження
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя: О.Є. Ніколенко