Справа № 953/8689/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Калмикової О.А.,

представника ОСОБА_2 - адвоката Зарицької К. Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Зарицької К. Ю. про зупинення провадження у цивільній справі №953/8689/20 за позовної заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та за зустрічною позовною завою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває вищезазначена цивільна справа № 953/8689/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 р., цивільну справу №953/8689/20 передано на розгляд судді Лях М.Ю.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю. від 30.03.2021 року цивільну справу було прийнято до розгляду, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвокатом Зарицькою К. Ю. заявлене клопотання про зупинення провадження у цивільній справі №953/8689/20 за позовної заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та за зустрічною позовною завою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним .

В обґрунтування заявленого клопотання, зазначає, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2021 р., суддею Єфіменко Н.В. заявлено самовідвід з розгляду цієї цивільної справи. Підставою заявлення самовідводу став факт того, що суддею Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., як слідчим суддею у кримінальному провадженні №0000547 від 13.05.2020 за ч. 5 ст. 191 КК України, надані дозволи на проведення ряду слідчих дій. Вищенаведене кримінальне провадження розпочате за заявою первісного позивача, зміст якої стосується тверджень про зловживання матеріальним становищем первісним відповідачем. Адвокат Зарицька К. Ю. вважає, що наявність кримінального провадження №0000547 від 13.05.2020 за ч. 5 ст. 191 КК України та кримінального провадження №0001403 від 24.03.2020 за ч. 1 ст. 355 КК України, створюють об`єктивну неможливість розгляду цивільної справи №953/8689/20 до завершення досудового розслідування. Мотивування первісного позову та мотивування зустрічного позову мають спирання на наявність кримінального проступку за ч. 5 ст. 191 КК України (кримінальне провадження №0000547), та кримінального проступку за ч. 1 ст. 355 КК України (кримінальне провадження №0001403).

Так, в ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2021 суддею Єфіменко Н.В., наголошується, що обставини у кримінальному провадженні №0000547 від 13.05.2020 за ч. 5 ст. 191 КК України, та обставини у цивільній справі №953/8689/20 перетинаються. Вищенаведені висновки в ухвалі суду, дозволяють стверджувати, що хід та результати проведення досудового розслідування має прямий вплив на судовий розгляд цивільної справи.

Таким чином, адвокат Зарицька К. Ю вважає, що результати проведення досудових розслідувань є прямими доказами в межах цивільної справи про стягнення грошових коштів та визнання договору позики недійсним, оскільки досудове розслідування триває, слід наголошувати на відсутності зібрання всіх доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), що складають предмет судового розгляду справи №953/8689/20.

В підготовчому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Калмикова О.А. заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, посилаючись на процесуальну недоцільність на теперішній час зупинення провадження у справі через необґрунтованість та відсутність підстав для обов`язкового зупинення провадження, що може лише привезти до затягування судового процесу та порушення розумних строків розгляду справи.

Суд, заслухавши думки присутніх представників сторін, перевіривши доводи, на які посилаються сторони в обґрунтування своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Випадки обов`язкового зупинення провадження справи у суді передбачено статтею 251 ЦПК України.

Згідно п.6 ч.1 статті 251 ЦПК України у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до положень статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, у випадках:

1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі;

2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу;

3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні;

4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності;

5) призначення судом експертизи;

6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу;

8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави;

9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом;

10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних заяв за цивільною справою №953/8689/20 є стягнення грошових коштів за договором позики та визнання договору позики недійсним.

Відповідно до диспозиції ст. 191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим, становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище. Його особливістю є те, що, на відміну від привласнення чи розтрати, предметом заволодіння чужим майном шляхом службового зловживання може бути і майно, яке безпосередньо не було ввірене винному чи не перебувало в його віданні. У зазначений спосіб винний може заволодівати майном, щодо якого в силу своєї посади він наділений правомочністю управління чи розпорядження майном через інших осіб. Тобто він має певні владні повноваження щодо впливу на осіб, яким це майно ввірено чи перебуває у їх віданні.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 191 КК України, може бути вчинений у формі: 1) привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні; 2) розтрати такого майна зазначеною особою (ч. 1 ст. 191); 3) привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191).

Предметом такого протиправного заволодіння може бути також майно, щодо якого ані сам винний, ані його підлеглі не були наділені певною правомочністю. На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майно офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.

Відповідно до диспозиції ст. 355 КК України основним безпосереднім об`єктом злочину є встановлений порядок виконання цивільно-правових зобов`язань, обов`язковим додатковим - психічна чи тілесна недоторканість, воля, здоров`я людини, право власності (залежно від конкретного змісту погрози, якою супроводжується примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань). Потерпілими від злочину є фізична особа, яка має цивільно-правове зобов`язання, а також її близькі родичі. З об`єктивної сторони злочин вчиняється у формі примушування потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань. Зміст такого примушування складають дві взаємопов`язані дії: 1) вимога виконати чи не виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання; 2) погроза застосувати насильство, пошкодити чи знищити майно.

Цивільно-правовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього його обов`язку.

Примушування потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, є за своєю суттю наслідком, де причиною, яка передує цим діям є наявність укладеного цивільно-правового договору.

З тексту договору позики від 17.02.2020 р. (у вигляді розписки) вбачається її укладення між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як фізичними особами.

Застосування до цивільно-правового договору наслідків прав та зобов`язань, які виникають та пред`являються до виконання до працівника в зв`язку з виникненням між ним та роботодавцем трудових відносин є неможливим.

Зібрані докази по справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а відтак, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи до закінчення досудового розслідування за кримінальними провадженнями: №0000547 від 13.05.2020 за ч. 5 ст. 191 КК України та №0001403 від 24.03.2020 за ч. 1 ст. 355 КК України.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для зупинення провадження у цивільній справі, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Зарицької К. Ю. про зупинення провадження слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 4, 5, 43, 49, 56, 251, 252 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Зарицької К. Ю. про зупинення провадження у цивільній справі №953/8689/20 за позовної заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та за зустрічною позовною завою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя -