ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року

м. Харків

Справа № 610/1638/20

Провадження № 22-ц/818/1033/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2020 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментам,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30 628,27 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 02.05.2018р. по 31.07.2019 р. в розмірі 8509,95 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач має сина ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач ОСОБА_1 (а.с.6) Зазначає, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебувала, за рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вказане рішення ОСОБА_1 не виконує, в результаті чого утворилась значна заборгованість по сплаті аліментів. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вважає, що вона має право на стягнення з нього заборгованості по аліментах та неустойки(пені) за несплату аліментів, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України. До позову надано розрахунок заборгованості державного виконавця, з якого вбачається, що станом на 01 серпня 2019 року за період з 02 травня 2018 по 31 липня 2019 року заборгованість по аліментам складає 31 991,71 грн. (а.с. 17)

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а у випадку визначеної державним виконавцем заборгованості по аліментам, вона підлягає стягненню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8509 грн. 95 копійок. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розрахунок приведений позивачем не є коректним та судом обчислено новий розрахунок, який відповідає правовим позиціям Великої Палати Верховного суду щодо нарахування пені за прострочення сплати аліментів. Здійснюючи розрахунок пені, суд врахував положення ч. 1 ст. 196 СК України в та зменшив суму стягнення з 61011,44 грн. до 31991,71 грн. (розміру заборгованості по аліментах).

Дотримуючись положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог, тому з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в заявленому позивачем розмірі, а саме 8509,95 гривень. Крім того, судом не встановлено наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, в такому випадку заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Не погоджуюсь із вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2020 року та позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим виходячи з того, що судом неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права, тому суд дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову. В обґрунтування скарги зазначає, що позовна заява за змістом взагалі не відповідає вимогам чинного законодавства та не підлягає судовому розгляду та повинна бути залишена без розгляду. Крім того, на його думку, позивачем не залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи відділ державної виконавчої служби. Не надано правового обґрунтування стосовно того, яким чином ОСОБА_2 було встановлено заборгованість по несплаті неустойки (пені) по аліментам в розмірі 8 509,958. Крім того, вказує, що розрахунок про нарахування пені за прострочення сплати аліментів, зроблений судом першої інстанції не відповідає дійсності, адже не враховано актуальний розмір заборгованості, відповідно розрахунку № 20367 від 12.08.2020 року. Не погоджується відповідач також із стягнення на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн., адже вважає, що оскільки суд задовольнив позов частково, то стягненню з нього підлягає сума у розмірі 420.40 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а. с. 6)

Рішенням Балаклійського районного суду харківської області від 21.07.2015 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 500 (п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 05.06.2015 р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.8, 9).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22.03.2018 змінено розмір аліментів, що стягуються за попереднім рішенням з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , з 500 грн. до 1/4 частини всіх видів доходу відповідача кожного місяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.02.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 10-11).

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем, всупереч вимог ст.83, 178 ЦПК України, вчасно та в передбаченому Законом порядку не надано доказів поважності причин несплати ним аліментів, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів.

Однак, при цьому, судом помилково взято до уваги розрахунок заборгованості, який був складений державним виконавцем від 09.08.2019 року № 13613, яким встановлено заборгованість за боржником ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 13.02.2018 по 31.07.2019 року і яка складає 31 9991,71 грн.

Проте, матеріали справи містять розрахунок заборгованості по аліментам від 12.08.2020 року № 20367 за період 13.02.2018 року по 31.07.2020 року з урахування надання боржником документів про доходи, та документів про часткову сплату аліментів, відповідно до якого борг складає 24 775,71 грн.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

З урахуванням наведених положень, судова колегія не погоджується з розрахунком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вищезазначеним вимогам.

Обчислюючи розмір неустойки (пені), суд апеляційної інстанції виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем в останньому розрахунку від 12 серпня 2020 року, наданого відповідачем.

На підставі викладеного, колегія судів визначає розмір пені за період прострочення сплати аліментів з 13.02.2018 року по 31.07.2019, складає:

1) 472 грн. х 1% х 426 день = 2010 грн. 72 коп. (травень 2018 року);

2) 472 грн. х 1% х 396 день = 1869 грн. 12 коп. (червень 2018 року);

3) 472 грн. х 1% х 365 день = 1722 грн. 08 коп. (липень 2018 року);

4) 472 грн. х 1% х 334 день = 1576 грн. 48 коп. (серпень 2018 року);

5) 472 грн. х 1% х 304 день = 1434 грн. 88 коп. (вересень 2018 року);

6) 472 грн. х 1% х 273 день = 1288 грн. 56 коп. (жовтень 2018 року);

7) 472 грн. х 1% х 243 день = 1146 грн. 96 коп. (листопад 2018 року);

8) 513 грн. х 1% х 212 день = 1087 грн. 56 коп. (грудень 2018 року);

9) 513 грн. х 1% х 181 день = 928 грн. 53 коп. (січень 2019 року);

10) 513 грн. х 1% х 153 день = 784 грн. 89 коп. (лютий 2019 року);

11) 513 грн. х 1% х 122 день = 625 грн. 86 коп. (березень 2019 року);

12) 513 грн. х 1% х 92 день = 471 грн. 96 коп. (квітень 2019 року);

13) 559 грн. х 1% х 61 день = 340 грн. 99 коп. (травень 2019 року);

14) 1059 грн. х 1% х 31 день = 328 грн. 29 коп. (червень 2019 року);

Сума неустойки (пені) за липень 2019 року не нараховується, оскільки строк сплати аліментів за липень 2019 року настає у серпні 2019 року.

Всього сума нарахованої пені за період, який просить позивач, з 02 травня 2018 року по 31 липня 2019 року складає 15 616 грн. 88 коп.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Проте, з урахуванням того, що сума нарахованої пені менша ніж заборгованість,та відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в заявленому позивачем розмірі, а саме 8 509 грн. 95 коп.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства внаслідок чого має бути залишена без розгляду та необхідно було залучити до розгляду в суді першої інстанції в якості третьої особи відділ державної виконавчої служби, судова колегія не бере до уваги, адже це не має правового значення для вирішення справи по суті.

Щодо тез відповідача про неправильне стягнення з нього судового збору необхідно зазначити наступне.

Відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір » за подання до суду позову майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову,але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З позовних вимог вбачається, що загальна сума стягнення складає 39 138, 22 грн. Отже, до суду першої інстанції необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн., тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, адже у відсотковому відношенні від розміру стягнення сума занадто мала.(39 138,22* 1% = 391,38 грн.)

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. З рішення суду першої інстанції вбачається, що позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 8509 грн. 95 копійок.

Задоволені вимоги складають 22 відсотка від загального розміру позовних вимог. З огляду на це, необхідно стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 185 грн. згідно формули 840,80* 22%.

Колегія суддів вважає, що вказані факти беззаперечно свідчать про те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів на дитину виникла саме внаслідок неналежного виконання апелянтом своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини, покладених на нього вищевказаними судовими рішеннями.

Обставини та тези, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, на думку судової колегії, правового аналізу не потребують, оскільки їх дослідження не має значення при розгляді справи. Проте, судом апеляційної інстанції враховано посилання ОСОБА_1 на застосування актуального розрахунку заборгованості при нарахуванні неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції остаточно ухвалив правильне рішення по суті справи, проте навів неправильний розрахунок неустойки (пені), тому в цій частині рішення підлягає зміні, із зазначенням правильного розрахунку та суми в мотивувальній частині рішення.

Таким чином, встановивши, що суд першої інстанції, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права при визначені розміру пені прийшов до правильних висновків щодо розміру пені, яка підлягає стягненню, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини рішення, а також стягнення з відповідача судового збору на користь держави.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2020 року змінити в частині визначеного судом розміру неустойки (пені), стягнутої з відповідача на користь позивача в мотивувальній частині. В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 до користь держави судовий збір у розмірі 185 (сто вісімдесят п`ять) грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова