Постанова

Іменем України

26 травня 2021 року

м. Київ

справа № 761/25190/19

провадження № 61-364св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест АЦ», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Нікушиною Валерією Сергіївною, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року у складі судді Мальцева Д. О. та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Бест АЦ», ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 17 жовтня 2018 року між ним та ТОВ «Бест АЦ» був укладений договір комісії, за яким останній як комісіонер/виконавець зобов`язався за його дорученням від свого імені, але за його рахунок здійснити підбір (пошук) транспортного засобу, відповідно до поданих ним заявок, у тому числі, і на аукціонах США, взяти на себе контроль із супроводу транспортного засобу зі США до місця призначення в Україні, допомогу та сприяння в ремонті, допомогу в розмитненні, сприяння в допомозі сертифікації стандартів Євро-5 та постановці на облік, а також забезпечити транспортування транспортного засобу до м. Київ.

Відповідно до заявки на придбання транспортного засобу ТОВ «Бест АЦ» повинен був поставити автомобіль Lexus ES 250 модель 300 Hybid, сірого кольору, 2013 року випуску з пробігом 12 801 миль.

Зазначав, що на виконання умов договору за наданим ТОВ «Бест АЦ» рахунком він сплатив 9 850 доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення. 19 жовтня 2018 року засновник ТОВ «Бест АЦ» - ОСОБА_2 , отримав від нього 2 000 доларів США готівкою на розмитнення автомобіля, що підтверджується копією розписки.

Відповідно до пункту 2.2. вказаного договору строк поставки був встановлений до 25 грудня 2018 року. Однак, у визначений договором строк ТОВ «Бест АЦ» автомобіль не поставив, пояснюючи це технічними причинами, та додатково виставив рахунок на 6 000 доларів США, які він сплатив 21 січня 2019 року. Крім того, при укладенні договору комісії він також сплатив 750 доларів США авансом, як оплату послуг комісіонера, однак квитанція йому надана не була.

Стверджував, що на час подання позову автомобіль не поставлений, кошти відповідачами не повернуті. З усної інформації йому стало відомо, що автомобіль не був поставлений в Україну з вини транспортної компанії, а ТОВ «Бест АЦ» отримало за знищений під час транспортування автомобіль страхове відшкодування, однак за умовами пункту 1.2. договору комісії виконавець повністю відповідає перед замовником за поставку транспортного засобу, у тому числі за повернення сплачених замовником продавцю транспортного засобу чи іншим особам (за інвойсом) коштів у разі не поставки транспортного засобу замовнику.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Бест АЦ» на свою користь кошти, які він перерахував третім особам за вказівкою комісіонера у сумі 15 850 доларів США, що станом на 24 червня 2019 року за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 416 379,5 грн. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на підставі положень статті 1212 ЦК України 2 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 52 540 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довів, що ТОВ «Бест АЦ», як комісіонер, зобов`язаний нести перед позивачем, як комітентом, відповідальність за невиконання своїх зобов`язань третіми особами, а саме іноземними юридичними особами: Atlantic Express Corp.2 та INTERTRADE INC, на рахунки яких позивач перераховував грошові кошти.

Позивачем також не доведено тієї обставини, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США без достатньої правової підстави чи того, що підстава, на якій грошові кошти були отримані, згодом відпала.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2020 року - без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, надав правильну правову оцінку поданим сторонами доказам, ухваливши рішення з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2021 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Нікушина В. С., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій надали неправильну правову оцінку поданим ним доказам, безпідставно вказавши на недоведеність його позовних вимог.

Вважає, що надав належні та достатні докази на підтвердження того, що ним були сплачені кошти за інвойсами з метою виконання саме договору комісії від 17 жовтня 2018 року, який ТОВ «Бест АЦ», у свою чергу, не виконав.

Вказує на помилковість висновків судів про неможливість стягнення з ОСОБА_2 коштів на підставі положення статті 1212 ЦК України, оскільки у відповідній розписці чітко вказано, що кошти ним отримані на підставі договору комісії від 17 жовтня 2018 року № 17/12/18.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У березні 2021 року ТОВ «Бест АЦ» та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в яких вказують на те, що її доводи є безпідставними, оскільки суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи, ухваливши законні та обґрунтовані судові рішення, доводи позивача є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, вважають, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що позивач не довів своїх позовних вимог, тому просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17 жовтня 2018 року між ТОВ «Бест АЦ» (комісіонер/виконавець) та ОСОБА_1 (комітент/замовник) був укладений договір комісії № 17/10/18, за умовами якого виконавець зобов`язався за дорученням замовника від свого імені, але за рахунок замовника, як комітента, здійснити підбір (пошук) транспортного засобу, відповідно до поданих заявок від замовника, у тому числі і на аукціонах США, взяти на себе контроль по супроводу транспортного засобу зі США до місця призначення в Україні, надати допомогу та сприяння в ремонті та у розмитненні.

Також сторонами договору був підписаний додаток від 17 жовтня 2018 року № 1 до договору про надання послуг № 17/10/18, «заявка на придбання транспортного засобу», згідно з яким придбанню підлягав автомобіль марки Lexus ES 250, модель 300 Hybrid, сірого кольору, 2013 року випуску з пробігом 12 801 миль.

Згідно з платіжним доручення в іноземній валюті від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було перераховано 9 850 доларів США на рахунок бенефіціара - INTERTRADE INC, призначення платежу: за автомобіль Lexus НОМЕР_1 .

Крім того, 11 червня 2019 року ОСОБА_1 сплачено на рахунок Atlantik Express Corp. 6 000 доларів США.

19 жовтня 2018 року ОСОБА_2 видав ОСОБА_1 розписку про отримання 2 000 доларів США у рахунок доплати платежу по автомобілю Лексус ES-300 H НОМЕР_2 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що передбачено пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Нікушиної В. С., підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Частиною першою статті 1014 ЦК України передбачено, що комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1015 ЦК України передбачено, що за згодою комітента комісіонер має право укласти договір субкомісії з третьою особою (субкомісіонером), залишаючись відповідальним за дії субкомісіонера перед комітентом.

За договором субкомісії комісіонер набуває щодо субкомісіонера права та обов`язки комітента.

У виняткових випадках, якщо цього вимагають інтереси комітента, комісіонер має право укласти договір субкомісії без згоди комітента.

Комітент не має права без згоди комісіонера вступати у відносини з субкомісіонером.

Згідно із частинами першою-третьою статті 1016 ЦК України комітент зобов`язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов`язку перед третьою особою.

За договором, укладеним з третьою особою, комісіонер набуває права навіть тоді, коли комітент був названий у договорі або прийняв від третьої особи виконання договору.

Комісіонер не відповідає перед комітентом за невиконання третьою особою договору, укладеного з нею за рахунок комітента, крім випадків, коли комісіонер був необачним при виборі цієї особи або поручився за виконання договору (делькредере).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Бест АЦ» суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, не забезпечив повного та всебічного дослідження всіх обставин справи та, пославшись на те, що позивач не довів, що він перерахував на рахунок INTERTRADE INC та Atlantik Express Corp загалом 15 850 доларів США саме на виконання договору комісії від 17 жовтня 2018 року, не надав належної правової оцінки доводам позивача про те, що вказані платіжні документи містять ідентифікуючі ознаки автомобіля, які були передбачені договором між сторонами та належно не перевірили, чи вказані платежі здійснювалися ОСОБА_1 на виконання договору комісії від 17 жовтня 2018 року.

При цьому, судами було встановлено, проте не було належно враховано та не надано правову оцінку умовам договору комісії від 17 жовтня 2018 року.

Так, пунктом 1.2. договору комісії сторони визначили, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) транспортного засобу до моменту його передачі замовнику несе виконавець. Право вимоги до третіх осіб, від яких залежить поставка транспортного засобу замовнику, заявлення до них претензій, у тому числі до продавця транспортного засобу, перевізника, тощо належить виконавцю. Виконавець повністю відповідає перед замовником за поставку транспортного засобу, у тому числі за повернення сплачених замовником продавцю транспортного засобу чи іншим особам (за інвойсом) коштів у разі не поставки транспортного засобу замовнику.

Згідно з пунктом 2 договору комісії строк дії договору визначено до 31 грудня 2018 року, а строк поставки транспортного засобу - до 25 грудня 2018 року.

Відповідно до пункту 5.2. договору комісії замовник зобов`язався оплатити придбаний ним транспортний засіб на аукціоні в США, за наданим інвойсом (рахунок-фактура) протягом двох робочих днів.

У разі порушення терміну доставки транспортного засобу замовнику, він вправі вимагати повернення сплачених коштів, відшкодування збитків, понесених у зв`язку з несвоєчасною доставкою транспортного засобу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій також не перевірили, чи виконало ТОВ «Бест АЦ» свої зобов`язання за договором комісії до 25 грудня 2018 року, а у разі невиконання, причини, та чи є за таких обставин у ОСОБА_1 право вимагати сплачені ним кошти на виконання пунктів 1.2., 5.2. договору.

Без належної перевірки вказаних доводів позивача та встановлення наведених обставин, судові рішення судів попередніх інстанцій не можна вважати повними, справедливими та обґрунтованими, а їх висновки про недоведеність зазначених позовних вимог є передчаними.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 2 000 доларів США, як безпідставно отриманих, суди попередніх інстанцій зазначили, що позивач вказував про отримання останнім коштів від нього на виконання договору комісії від 17 жовтня 2018 року, що виключає можливість застосування до цих правовідносин положення частини першої статті 1212 ЦК України.

Проте, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що ОСОБА_1 заявив вимоги до ОСОБА_2 , як до фізичної особи, а розписка, яка міститься в матеріалах справи, не містить даних про те, що останній отримав кошти від позивача, як представник ТОВ «Бест АЦ», а не як фізична особа. Тому висновки судів про те, що договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положення частини першої статті 1212 ЦК України, є передчасними, оскільки жодних договірних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судами встановлено не було.

Отже, судам слід було перевірити, чи існувала правова підстава для отримання останнім коштів від позивача, чи вони були отримані безпідставно.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини третьої, частиною четвертою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, збирати та надавати оцінку доказам, порушення норм процесуального права допущені обома судами, які не забезпечили повного та всебічного розгляду справи, то справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Нікушиною Валерією Сергіївною, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк