Справа №351/2245/20
Номер провадження №2/351/225/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/5 частку житлового будинку в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до Заболотівської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/5 частку житлового будинку в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору ОСОБА_2 належить 3/5 частки, ОСОБА_3 1/5 частки, ОСОБА_4 1/5 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівль та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Крім того, у зв`язку із тим, що було проведено прибудову до зазначеного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , спадкоємцями якого за законом є ОСОБА_1 - дружина та мололітня донька ОСОБА_8 . Однак, 20.07.2016 р. приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із розбіжністю у поданих документах, у яких заначено самочинно збудовані або переобладнані приміщення житлового будинку та збудовані самочинно господарські будівлі та споруди, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти позову не заперечила.

Представник відповідачки ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти позову не заперечила.

Представник Заболотівської селищної ради подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить суд розглядати справу у відсутності відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 , слідує, що 16.09.1995 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб. Після одруження « ОСОБА_10 » присвоєно прізвище « ОСОБА_11 ».

З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

З свідоцтва про смерть виданого на ОСОБА_12 , слідує, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, що в АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , кожному зокрема по 1/5 частині на праві спільної часткової власності.

З звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями, що в АДРЕСА_1 , відповідає будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним нормам та правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людей експлуатацію об`єкта.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого мана - житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 1/5 частина, ОСОБА_4 , 1/5 частина, ОСОБА_2 3/5 частини.

З довідки від 26.11.2020 р. №1492, виданої Балинцівською сільською радою, слідує, що за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано житловий будинок в АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_4 крім нього, в даному будинку зареєстровані і проживають: ОСОБА_2 , 1950 р.н. мама; ОСОБА_3 , 1977 р.н. - сестра, ОСОБА_13 , 1995 р.н. - племінник.

З дня смерті ОСОБА_4 в управління спадковим майном вступила ОСОБА_1 , яка хоронила тіло померлого, проводила поминальний обід, обробляє присадибну ділянку, сплачує комунальні послуги і проживає в спадковому будинку. Заповіт від імені померлого ОСОБА_4 не посвідчувався в Балинцівській сільській раді.

З довідки від 30.07.2020 р. №205/02-14 виданої приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу, вбачається, що згідно спадкової справи №102/2016, заведеної у Другій Снятинській державній нотаріальній конторі 20.07.2016 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , дійсно являються спадкоємцями за законом на майно померлого чоловіка та батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою приватнного нотаріуса Снятинського районного нотаріального округу від 20.07.2020 р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті її чоловіка - ОСОБА_4 , 1974 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із розбіжностями у документі, що посвідчує право власності померлого на нерухоме майно, виписці з інвентиризаційних матеріалів та технічному паспоті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та чпсорудами є розбіжності, зазначено самочинно збудовані або переобладнані прміщення житловго будинку та побудовані самочинно господарській будівлі і споруди.

З довідки від 30.12.2020 р. виданої виконавчим комітетом Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Крім неї були зареєстровані: дочка ОСОБА_3 , 1977 р.н., син ОСОБА_4 , 1974 р.н. (помер). Та мали частки житлового будинку. Земельна ділянка для обслуговування житлового будівництва господарських будівель 0, 25 га. не приватизована знаходиться в користуванні.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" передбачено, що позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Також наданий позивачкою звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж спірного будинку містить підтвердження відповідності архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам.

Збудований об`єкт відповідає призначенню земельної ділянки, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що позивачка набула право власності на 1/5 частину житлового будинку площею 46,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та право власності на 1/5 частину самочинної прибудови, площею 56,1 кв.м. до будинку по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 376, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/5 частину житлового будинку площею 46,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та право власності на 1/5 частину самочинної прибудови, площею 56,1 кв.м. до будинку по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: М.М.Калиновський