У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника відповідача-2 - ОСОБА_4.,

представника відповідача-4 - Чорної Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Базус», Національного банку України про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 р. позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представлені за довіреністю ОСОБА_3 , звернулася до районного суду із вказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги через свого представника, просила стягнути з ПАТ «Банк Київська Русь» (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2), ТОВ «Інвестиційна група «Базус» (відповідач-3), Національного банку України (відповідач-4) в солідарному порядку, як заподіяну їй шкоду, суму неповернутого банківського вкладу в розмірі 32 703,63 грн., суму відсотків по вкладам у розмірі 8 637,18 грн. та 3 % річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 457,00 грн., що загалом сума становить 41 797, 00 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 15.02.2018 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження (суддя Супрун Г.Б.).

Представником відповідача-4 подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність.

Представником відповідач-2 подано відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача також просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 31.07.2018 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Представником відповідача подано додаткові пояснення, в якій сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову з огляду на його безпідставність.

27.01.2021 р. підготовче засідання по справі закрито з призначенням судового розгляду на 18.02.2021 р., при цьому, позивач та його представник в підготовче засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі не подавали.

Судовий розгляд, призначений на 18.02.2021 р., було відкладено через першу неявку сторони позивача на 22.04.2021 р.

В судове засідання 22.04.2021 р. позивач повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності сторони позивача не подавав.

При цьому, в судове засідання прибув ОСОБА_3 , зазначивши себе представником позивача за довіреністю, втім в судове засідання як представник позивача допущений не був з огляду на те, що довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області від 28.11.2017 р. за реєстровим номером 2160 на 3 роки, закінчила термін своєї дії 28.11.2020 р., а нової довіреності (або ордеру), як документів на підтвердження своїх повноважень згідно ст.62 ЦПК України, ОСОБА_3 суду не надав. А відтак, термін дії повноважень ОСОБА_3 на представлення інтересів позивача ОСОБА_1 на час розгляду справи сплинув.

З урахуванням вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивач повторно в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Крім того, як вбачається з судової кореспонденції, що верталась без вручення позивача - позивач вибула з адреси, зазначеної нею як адреса проживання та місце реєстрації як в позові так і в його уточненні. Представник позивача, до закінчення своїх повноважень, також зазначала адресу позивача як: АДРЕСА_1 , в останній заяві про перенесення судового засідання від 28.07.2020 р.

Повідомлень про зміну адресу листування/ проживання / реєстрації сторона позивача до суду не представила.

В судовому засіданні представник відповідача-2 просив залишити позов без розгляду з огляду на повторну неявку сторони позивача та незацікавленість самого позивача у розгляді поданої нею позову.

В судовому засіданні представник відповідача-4 просив залишити позов без розгляду з огляду на повторну неявку сторони позивача та незацікавленість самого позивача у розгляді поданої нею позову.

Представники відповідача-1 та відповідач-3, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавали.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача.

Зокрема частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, можливе лише за відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі, і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в жодні судові засідання не з`являлась, довіривши через довіреність свого представника ОСОБА_3 представляти свої інтереси, втім така довіреність закінчила термін своєї дії та нова довіреність представлена суду стороною позивача не було.

Крім того, щодо дії такої довіреності представнику позивача достеменно було відомо, оскільки майже кожне приєднання доказів супроводжувалось наданням копії такої довіреності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.43 ч.2 п.2 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ст.44 ч.1 ЦПК України позивач, як учасник судового процесу, повинен добросовісно користуватись процесуальними правами та не зловживати ними.

Відповідно до ст.131 ч.3 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний повідомляти суд про причини своєї неявки.

Відповідно до ст.131 ч.1 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про змін свого місця проживання (перебування, знаходження) під час перебування справи в провадженні суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомлявся за адресою, зазначеною в позові, заяв про зміну адреси не подавав.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звернувшись до суду з вищевказаним позовом ще у 2017 році, жодного разу зі вказаного часу до Подільського районного суду м.Києва не цікавилась особисто ходом справи, особисто в судових засіданнях не брала участі та, знаючи про перебування в суді справи з її позовом, не попіклувалась щодо строків на представлення належним чином її інтересів.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що позивач та її представник (з належним чином оформленою довіреністю) повторно не з`явилися в судове засідання та не подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257 ч.1 п.3, 258-260, 353, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна група «Базус», Національного банку України про стягнення суми - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Подільського районного

суду м.Києва Н.М. Ларіонова