КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 758/6513/18 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Савицький О.А.

26 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року в справі за скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксана Степанівна, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернулося до суду із скаргою, в якій просить:

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця у частині вжиття заходів примусового виконання виконавчого листа № 758/6513/18, виданого 21.05.2019 Шевченківським районним судом м. Києва, після фактичного виконання боржником рішення суду та невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 59327017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

скасувати постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн. від 18.07.2019; накладення штрафу на КП «Київтеплоенерго» у розмірі 5 100 грн. від 14.08.2019 та арешт коштів боржника, винесених державним виконавцем у рамках виконавчого провадження № 59327017.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року скаргу задоволено.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1914/2021
Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксани Степанівни у частині вжиття заходів примусового виконання виконавчого листа № 758/6513/18, виданого 21.05.2019 Шевченківським районним судом м. Києва, після фактичного виконання боржником Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» рішення суду та невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 59327017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовано постанову від 18.07.2019 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 59327017, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксаною Степанівною.

Скасовано постанову від 14.08.2019 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 59327017, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксаною Степанівною.

Скасовано постанову від 14.08.2019 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 59327017, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксаною Степанівною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні скарги. Посилається на неповне з`ясування та дослідження судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що відповідач не виконав рішення в квітні 2019 року та рахунки-повідомлення, що надходили стягувачу для сплати боргу містили в собі інформацію, що заборгованість має сплачуватись на користь боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу без змін.

Зазначив, що за особовим рахунком відсутня заборгованість ОСОБА_1 , а доставка рахунків з заборгованістю попередніх власників здійснюється за адресою надання відповідних послу, надавачем яких був інший боржник «Київенерго».

Звертає увагу на те, що виконавчі листи було визнано такими, що не підлягають виконанню.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників цивільного процесу.

Під час слухання справи в суді апеляційної інстанції будо поставлено питання про закриття провадження в справі, оскільки остання не належить до цивільної юрисдикції.

Представник КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» - Панасюк К.С. не заперечував проти закриття провадження в справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго», перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, отримавши документальне підтвердження фактичного виконання боржником в повному обсязі рішення, не вчинив відповідних дій щодо закінчення виконавчого провадження за наявності для того законних підстав, при цьому в подальшому ним винесено постанови про стягнення виконавчого збору, накладення штрафу та арешт коштів боржника, що суперечить вимогам закону.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що на виконанні у Шевченківському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 59327017 з примусового виконання виконавчого листа № 758/6513/18, виданого 21.05.2019 Шевченківським районним судом м. Києва, за яким зобов`язано КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» виключити із сум, що підлягають оплаті ОСОБА_1 за користування централізованим опаленням за договором № 50100 від 20.08.2018 заборгованість, яка виникла до 26.03.2018 відносно квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою примусового виконання рішення суду державним виконавцем 11.06.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59327017, яку в установленому законом порядку направлено сторонам виконавчого провадження (а. с. 6-7).

Боржник 08.07.2019 направив на адресу Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві клопотання про закінчення виконавчого провадження № 59327017 у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду, яке було отримано відділом в той же день (а. с. 8-9).

Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що державного виконавця повідомлено про виконання рішення суду у квітні 2019 року, на підтвердження чого до клопотання додані розрахунки заборгованості ОСОБА_1 перед КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.09.2018 по 31.05.2019 та з 11.10.2019 по 31.07.2019.

Відповідно із наданих 08.07.2019 державному виконавцю розрахунків заборгованості, КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» у квітні 2019 року виключило із сум, що підлягають оплаті ОСОБА_1 за користування централізованим опаленням, заборгованість, яка виникла до 26.03.2018.

Державним виконавцем з метою подальшого примусового виконання рішення винесено наступні постанови: 18.07.2019 - про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 16 692,00 грн.; 14.08.2019 - про накладення на боржника штрафу в сумі 5 100,00 грн.; 14.08.2019 - про арешт коштів боржника.

Відповідно до змісту постанови від 18.07.2019 про стягнення виконавчого збору вбачається, що 09.07.2019 стягувач повідомив державного виконавця про невиконання боржником рішення, надавши на підтвердження цього відповідні рахунки за червень та липень 2019 року.

Вказані обставини стягувачем також викладені у письмовому запереченні, надісланому на адресу суду, до якого також були додані рахунок та витяг із сайту КПВОК «Київтеплоенерго».

КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» зазначило, що, що дії державного виконавця у частині вжиття заходів примусового виконання виконавчого листа, невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження та відповідно й вказані постанови є неправомірними, оскільки рішення суду фактичного було виконано ще у квітні 2019 року, про що 08.07.2019 повідомлено державного виконавця, заявник вважає, що вказаними діями та рішеннями державного виконавця були порушені його права, а тому звернувся до суду з даною скаргою.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом N 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Зазначене знайшло своє відображення у постановах Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 року (справа N 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа N 161/8267/17), від 03 квітня 2019 року (справа N 370/1034/15-ц).

Встановлено, що КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернулося до суду із скаргою, в якій просить:

визнати неправомірними дії державного виконавця у частині вжиття заходів примусового виконання виконавчого листа № 758/6513/18, виданого 21.05.2019 Шевченківським районним судом м. Києва, після фактичного виконання боржником рішення суду та невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 59327017 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

скасувати постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 16 692 грн. від 18.07.2019; накладення штрафу на КП «Київтеплоенерго» у розмірі 5 100 грн. від 14.08.2019 та арешт коштів боржника, винесених державним виконавцем у рамках виконавчого провадження № 59327017.

Враховуючи вищезазначене, справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, накладення штрафу не відносяться до цивільних та підлягають розгляді в порядку адміністративного судочинства.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов невірних висновків, з неповним дослідженням обставин справи та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 255, 374, 377, 381 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року скасувати.

Провадження в справі за скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Микитин Оксана Степанівна, ОСОБА_1 закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 27.01.2021.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова