Справа №345/1447/21
Провадження № 2/345/569/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В. В.

з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після смерті батька відкрилася спадщина щодо нерухомого майна, яке йому належало.

24.11.2020 року від позивача до державного нотаріуса надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 . Проте, державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини.

Позивач наголошує, що строк на прийняття спадщини після смерті батька пропущено ним з поважних причин. Так, починаючи з 2014 року і по сьогоднішній час, позивач має значні проблеми зі здоров`ям. Медичними довідками засвідчується, що з 2014 року позивач хворіє та йому виставлено діагноз: Ускладнений остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартрит поперекового відділу хребта в стадії загострення, рецидивуючий перебіг із стійким вираженим болевим, м`язево-тонічним та L5-S1 радикулярним білатеральним синдромом, статико-динамічними порушеннями хребта та ходи в значній степені, Протрузія МХД L4-L5, L5-S1. Тому позивач є хворою людиною, який мав істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини.

Оскільки, позивач увесь час знаходився у хворобливому стані, в нього не було реальної можливості ознайомитися із ходом спадкової справи, як і не було реальної можливості подати заяву нотаріусу. Таким чином, такі факти становлять об`єктивні та непереборні істотні труднощі для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить визначити йому достатній додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Відповідач подала відзив на позов. Вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою. Зазначає, що ОСОБА_4 був її братом. У 2000-х роках їхня мати ОСОБА_5 прописала ОСОБА_4 в будинковолодінні по АДРЕСА_1 і брат з того часу проживав разом із ними. В 2014 році брат ОСОБА_4 помер і на його похорони прийшов його син (позивач по справі) ОСОБА_2 .

Відповідач наголошує, що після смерті брата ОСОБА_4 вони з позивачем не бачилися. Жодних претензій до майна брата позивач не висловлював. Аж у вересні-жовтні 2020 року, коли відповідач разом з іншими співвласниками будинковолодіння почали збирати документи і відповідач подала позов до суду про визначення часток у спільній частковій власності колишнього колгоспного двору, то мати позивача ОСОБА_6 почала висловлювати претензії, що начебто і її сину щось належиться після смерті ОСОБА_4 .

Відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки позивачем пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини. Позивач посилається як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини на його хворобливий стан, а саме те, що з 2014 по 2020 рік періодично хворів і був на прийомах в лікарів у 2014 році - 4 рази, 2015 році - 2 рази, 2018 році - 2 рази, у 2019 році - 2 рази, у 2020 році - 2 рази. Відповідач наголошує, що враховуючи захворювання позивача, пов`язане з остеохондрозом поперекового відділу хребта та те, що короткочасні напротязі року звернення до лікаря не мають такого ступеня тяжкості, що позбавило його можливості в проміжками між цими датами подати заяву в нотаріальну контору власноручно чи поштою. Адже навіть в дати відвідин лікаря в поліклініку не перешкоджали йому звернутися до нотаріуса в межах одного населеного пункту. Отже, із часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 24.04.2014 року до того часу, коли позивач розпочав звернення до сімейного лікаря (22.08.2014 року) він мав можливість подати заяву до нотаріуса, як і мав можливість подати позов до суду про визначення додаткового строку з 24.10.2014 року. Таким чином, у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини. За таких обставин відповідач просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив. Зазначає, що долучені до позовної заяви медичні документи свідчать про те, що позивач в період з 2014 року по 2020 рік мав постійні проблеми зі здоров`ям. Про це свідчать постійні прийоми лікарів. Тобто позивач, як спадкоємець, мав тривалу хворобу, через яку не міг вчинити дій, пов`язаних із поданням відповідної заяви. Наявність чи відсутність інвалідності не може свідчити про тривалу хворобу. У зв`язку із тривалою хворобою позивач був змушений витрачати усі зусилля та час на своє лікування, в проміжках між зверненнями до лікарів знаходився на домашньому лікуванні, що не дозволяло йому вести нормальну життєдіяльність, в тому числі вести юридичні питання стосовно прийняття спадщини.

З приводу звернення поштою, позивач наголошує, що підпис на заяві також повинен бути нотаріально посвідчений, що також би змушувало позивача звернутися до нотаріуса. У будь-якому разі позивач через істотні труднощі, через свою тривалу хворобу не мав можливості звернутися до нотаріуса, через що був пропущений відповідний строк.

Відповідач трактує надані позивачем медичні документи таким чином, ніби в останнього була короткочасна чи періодична хвороба. Водночас такі документи доводять наявність тривалої хвороби. Позивач потребував постійного обстеження у лікарів, починаючи з 2014 року. Саме аспект тривалої хвороби позивача свідчить про обґрунтованість його позовних вимог. Позивач вважає, що надані ним документи свідчать про поважність пропущення ним строку для прийняття спадщини. Тому позивач просить позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач своїм правом подати заперечення не скористалася.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позові та відповіді та відзив. Просить суд позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. В задоволенні позову просить відмовити з підстав, наведених у відзиві.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача, розповіла суду, що в її сина були проблеми зі здоров`ям і до 2014 року. Але після того, як він організовував похорон батька, під час якого носив важкі речі, в нього погіршився стан здоров`я. В нього почали проявлятись проблеми з опорно-руховим апаратом, боліли та відказували ноги. Від того часу сину важко ходити і для того, щоб йому кудись потрапити, то його потрібно возити на автомобілі. Після похорону батька син часто проходив лікування, в т.ч. і в містах Чернівці та Львів. Через це не встиг подати заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Додатково зазначила, що попри те, що син був зареєстрований в м. Калуші, та фактично він проживав в селі з батьком. Він вкладав свої зусилля та кошти в будинковолодіння, частку в якому має намір успадкувати.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

24.11.2020 року позивач подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 (а.с. 64). Постановою тимчасово виконуючого обов`язки держаного нотаріуса Калуської районної державної нотаріальної контори від 24.11.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв`язку із пропущеним строком на прийняття спадщини (а.с. 5, 68).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався своєчасно правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, провадження № 61-12844св18, від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17, провадження № 61-21751св18, від 22 січня 2020 року у справі № 345/3960/17, провадження № 61-34872св18, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, провадження № 61-14038св20.

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поважність причин пропущення строку на прийняття спадщини позивач обґрунтовує наявністю тривалого захворювання, що перешкоджало йому звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Із долучених до позовної заяви медичних документів вбачається, що, починаючи з 22.08.2014 року позивач періодично звертався за медичною допомогою, а саме:

-22.08.2014 року - був на прийомі у лікаря, здавав аналізи (а.с. 11-16);

-04.09.2014 року - звертався до сімейного лікаря (а.с. 9);

-20.10.2014 року - був на огляді у лікаря-нейрохірурга (а.с.10);

-27.11.2014 року - був на прийомі у лікаря-невролога (а.с. 17);

-19.02.2015 року - був на прийомі у лікаря-невролога (а.с. 19-20);

-20.05.2015 року - був на прийомі у лікаря-невролога (а.с. 21-23);

-31.10.2018 - 12.11.2018 р.р. - перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Калуської ЦРЛ;

-02.11.2018 року - проходив обстеження (магнітно-резонансна томографія) (а.с. 32);

-08.05.2019 року - звертався за медичною допомогою (а.с. 24, 27);

-29.07.2019 року - був на огляду в лікаря-нейрохірурга (а.с. 33);

-12.11.2020 року - був на прийомі у лікаря-травматолога (а.с. 25, 28, 29);

-26.11.2020 року - проходив обстеження (комп`ютерна томографія) (а.с. 30).

Суд враховує, що передбачений законом 6-тимісячний строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 закінчився 24.10.2014 року. Із заявою про прийняття спадщини після його смерті позивач звернувся аж ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто через 6 років після смерті батька.

При цьому жоден із долучених до матеріалів справи медичних документів не підтверджує, що позивач протягом 6 років знаходився у тяжкому стані, перебував постійно на стаціонарному лікуванні, був «прикутий до ліжка», не міг пересуватися, не розумів значення свої дій та не міг звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Так, наявні медичні документи підтверджують, що у 2016, 2017 роках позивач жодного разу не перебував ні на амбулаторному, ні на стаціонарному лікуванні. Крім того, свідок ОСОБА_6 ствердила, що позивача возили на лікування у лікарні м. Львів та м. Чернівці, що свідчить про можливість позивача організувати його довезення і в приміщення нотаріальної контори.

До того ж на час звернення 24.11.2020 року до нотаріальної контори стан здоров`я позивача не змінився, а тому відсутні підстави для висновку, що хвороба позивача була об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Отже, позивачем не доведено, що встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин тому, що зазначені ним причини пропуску строку можуть бути визнані поважними у розумінні статті 1272 ЦК України, і пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали йому у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Періодичне звернення за медичною допомогою не обмежувало його звернутися до нотаріальної контори протягом всього строку на прийняття спадщини, в тому числі і в дати відвідування лікаря в поліклініці.

Таким чином, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1269, 1272 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 03.06.2021 року.

Суддя