Справа № 342/1433/20
Провадження № 2/342/205/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зареєстровані по АДРЕСА_1 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким усунути перешкоди у користуванні належним йому майном, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька від 4 лютого 2020 року позивач набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно із записами по господарської книги Чернятинської сільської ради в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 голова господарства (позивач), ОСОБА_3 дружина (відповідач), фактично не проживає з 2013 року; ОСОБА_4 дочка (відповідач), фактично не проживає з 2015 року. З відповідачем по справі ОСОБА_3 , позивач перебував у зареєстрованому шлюбі в період з 27.02.1992 року до 2406.2019. В ході розгляду справи про розірвання шлюбу судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися ще в 2013 році. Відповідач ОСОБА_4 дочка позивача, яка в 2015 році вступила на навчання в Київський навчальний заклад. Закінчивши навчання в 2019 році, працевлаштувалася в м. Києві. Останній візит ОСОБА_5 до с. Чернятин був у березні 2019 року (на похорон дідуся). Впродовж останніх років ні з дружиною, ні з дочкою спілкування немає. На ім`я ОСОБА_4 систематично надходять поштою листи із судовими повістками, претензіями банківських установ щодо повернення значних грошових сум (кредитів). На прохання позивача пояснити ситуацію, відповідач ОСОБА_5 уникає від розмов. Незважаючи, що близько п`яти років відповідачі не живуть в будинку позивача, не приймають участі в його утриманні, не оплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню прибудинкової території, знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку не бажають, чим порушують право власності на майно. Зняття з реєстраційного обліку в будинку позивача не завдасть істотної шкоди відповідачам, так як потреби у житлі вони не мають. ОСОБА_2 відомо, що ОСОБА_6 за власні кошти проводить ремонтні роботи в господарстві її покійного дідуся, що знаходиться в с. Глушків Городенківського району. Звернення позивача до суду із позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - є однією із форм захисту власником своїх прав. У зв`язку із реєстрацією відповідачів у будинку, без фактичного проживання, позивачу відмовлено в отриманні соціальної допомоги (субсидії). Враховуючи вищевикладене та існуючі обставини даної справи, позивач вважає, що його права, як власника нерухомого майна, є порушеними зі сторони відповідачів та підлягають захисту в судовому порядку.

Представник позивача адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила: ухвалити судове рішення, яким усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майном, шляхом визнання ОСОБА_3 , 1973 року народження та ОСОБА_4 , 2000 року народження такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Бундзяк У.М в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позові та просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися повторно, хоча були повідомлені про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик їх до суду на офіційному сайті Судової влади України та шляхом направлення поштових відправлень (судові повістки) за адресою реєстрації місця проживання, які повернулися до суду без вручення, з довідкою «Укрпошта», причина повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачі причини неявки суду не повідомили, відзив не подали.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення судового засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення судового засідання за відсутності відповідачів.

Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (форма власності приватна, розмір частки - 1), що доводиться копіями: свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.02.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 176, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59550049, виданого 24.02.2020 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201477410 від 24.02.2020.

За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання.

Згідно довідки № 676 від 27.07.2019 р., виданої Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області та довідки, виданої 11.05.2021 Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради, в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , голова господарства; ОСОБА_3 , 1973 року народження, дружина, однак з 2013 року проживає за межами України; ОСОБА_4 , 2000 року народження, дочка, з 2015 року не проживає на території сільської ради.

Відповідачі ОСОБА_3 , 1973 року народження, ОСОБА_4 , 2000 року народження зареєстровані по АДРЕСА_1 , що підтверджується повідомленнями Чернятинської сільської ради № 292, 291 від 07.12.2020, отриманими на запит суду.

Копією рішення Городенківського районного суду Івано-Франівської області від 24 червня 2019 року по справі № 342/461/19 (провадження № 2/342/460/2019), що набрало законної сили 25.07.2019, стверджується, що шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 27 лютого 1992 року Виконкомом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5, розірвано.

Оплату житлово-комунальних послуг житлового будинку по АДРЕСА_1 здійснює позивач ОСОБА_2 , що стверджується наданими суду копіями квитанцій про оплату.

Допитаний судом свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є другом та сусідом позивача. Ствердив, що позивач ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_3 розлучені, вона не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 близько 5 років. Відповідач ОСОБА_4 не проживає у даному господарстві більше 2 років.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він живе по сусідству з позивачем ОСОБА_2 . Ствердив, що позивач ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_3 розлучені і разом не проживають близько 3-4 років. Відповідач ОСОБА_4 не проживає по АДРЕСА_1 також близько 3-4 років.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Із наведеного слідує, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2019 року в справі №320/1384/17-ц (провадження № 61-48777св18) зробив висновок, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що відповідачі відсутні за зареєстрованим місцем проживання, без поважних причин, більше року. Реєстрація місця проживання відповідачів в належному позивачу житловому будинку перешкоджає йому належним чином реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 310, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перешкоди у користуванні належним йому майном, шляхом визнання ОСОБА_3 , 1973 року народження та ОСОБА_4 , 2000 року народження такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 31.05.2021.

Суддя: Федів Л. М.