ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1029/21
Провадження № 2/210/934/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"31" травня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі відділення в м. Кривий Ріг філії АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпрі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 24.02.2021 року надійшла вищезгадана позовна заява, у якій позивач Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитом в розмірі 13939,52грн., яка складається з: 7957,30грн. - заборгованості за основним боргом; 4675,68грн. - заборгованості за процентами; 221,31грн. - заборгованості по пені; 527,87грн. - 3% річних; 557,36грн. - інфляційні витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 травня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір №КР/2018-05 про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти з лімітом не більше 10000,00грн. зі строком погашення 31.05.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 29.01.2021 року складає 13939,52грн., тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованою в установленому порядку адресою направлено копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками, які повернулися до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 18 травня 2018 року між позивачем - АТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №КР/2018-05 про відкриття карткових рахунків та кредитної лінії (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом, відповідно до умов якого позивач відкриває відповідачеві поточний рахунок № НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно з п.п.2.4, 2.6 Договору встановлено кредит у розмірі не більше 10000 гривень. Кредитна лінія відкривається строком до 31 травня 2021 року.

На підставі п.2.11 Договору відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати проценти у розмірі 30% річних.

Пунктом 9.1.3 кредитного Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної сплати заборгованості за кредитом, процентами, клієнт сплачує банкові пеню за кожен день прострочення, включаючи день сплати, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 29.01.2021 року, утворилась заборгованість 13251,84грн., яка складається з: 13939,52грн., та складається з: 7957,30грн. - заборгованості за основним боргом; 4675,68грн. - заборгованості за процентами; 221,31грн. - заборгованості по пені; 527,87грн. - 3% річних; 557,36грн. - інфляційні витрати (а.с.19-21).

17 травня 2019 року та 03 липня 2019 року банк повідомив відповідача про наявність станом на 17.05.2019 року простроченої заборгованості перед банком та по нарахованим процентам 1799,05грн. та станом на 03.07.2019 року - про наявність заборгованості перед банком (нараховані проценти, без урахування пені) - 8872,33грн. (а.с.22, 23), претензію від 17.05.2019 року відповідачем отримано 07.06.2019 року, претензію від 03.07.2019 року відповідачем не отримано, станом не день розгляду справи заборгованість має місце.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України визначено - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Враховуючи правову природу зобов`язань, які виникли між сторонами у справі, їх неналежне виконання відповідачем, статті 526, 527, 530, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 12854,29грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7957,30грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4675,68грн., пеню - 221,31грн.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача АТ «Державний експортно-імпортний банк України» права на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, суд виходить з наступного.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, позивач по 31 травня 2021 року включно, тобто до закінчення строку дії кредитної картки, має право на нарахування відсотків за користування кредитом, а з 01 червня 2021 року - таке право у нього припиняється, натомість, виникає право нараховувати відсотки на підставі статті 625 ЦК України, яка застосовується як наслідок прострочення виконання грошового зобов`язання.

Нарахування ж відсотків на підставі статті 625 ЦК України до 01 червня 2021 року можливе виключно у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, чого в даному випадку встановлено не було.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку трьох відсотків річних та інфляційних витрат задоволенню не підлягають.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє часткове підтвердження в частини стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 7957,30грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4675,68грн. та пенею - 221,31грн., в решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається юридичною особою, судовий збір дорівнює 1,5 відсотку ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням того, що позовні вимоги АТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягають частковому задоволенню, згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду 2093,27грн. (2270,00х12854,29:13939,52=2093,27) (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 77, 80, 81, 121, 141, 265, 354 ЦПК України, ст.ст.4, 5, 11, 16, 207, 525, 530, 610, 612, 625, 627, 633, 634, 638, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі відділення в м. Кривий Ріг філії АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпрі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі відділення в м. Кривий Ріг філії АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпрі заборгованість за кредитним договором від 18 травня 2018 року №КР/2018-05 у розмірі 12854,29грн. (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 29 копійок), яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7957,30грн., заборгованості за відсотками у розмірі 4675,68грн. та пенею - 221,31грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в особі відділення в м. Кривий Ріг філії АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпрі понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2093,27грн. (дві тисячі дев`яносто три гривні 27 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», в особі відділення в м. Кривий Ріг філії АТ «Укрексімбанк» у м. Дніпрі, місцезнаходження: 50000, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 37, ;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н. Ю. Вікторович