Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1536/16-ц

Номер провадження: 2/511/17/21

27 січня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання Плохотнюк Н.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Магери Р.Ю.,

представника третьої особи Роздільнянської РДА - Самсій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області, Служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2016 року ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області, про позбавлення батьківських прав, згідно якого позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07 лютого 2020 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 29 серпня 2016 року.

12 березня 2020 року скасовано заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року по вищевказаній цивільній справі, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач в період з 06 травня 2006 року по 01 лютого 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 лютого 2008 року по справі №2-374/2008.

За час шлюбних відносин у сторін по справі народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видано 17 жовтня 2006 року Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №57.

З 2006 року відповідач по справі пішов з сім`ї та з того часу з дитиною не спілкується взагалі, участі у вихованні дитини не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає, дитиною взагалі не цікавиться, тобто нехтує батьківськими обов`язками.

Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду від 16 березня 2007 року, по справі №2-280/2007 з відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі 200 гривень, щомісяця, однак ОСОБА_2 навіть ці грошові кошти відмовився сплачувати.

Дитина ОСОБА_3 постійно проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою №877 від 15 червня 2016 року виданою Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області, та довідкою від 15 червня 2016 року виданою сімейним лікарем, а також характеристикою зі школи.

У встановленому порядку позивач з метою позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась з заявою до органу опіки та піклування Роздільнянської райдержадміністрації Одеської області, до якої додала всі необхідні документи.

Відповідно до висновку Роздільнянської районної державної адміністрації «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 », №1340/2/18/0133 від 30 червня 2016 року Роздільнянська РДА, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вважає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється, як батько від виконання своїх обов`язків, так як він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступ до культурних та інших доховних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються, як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач зазначив, що він з позовною заявою категорично не згодний.

В обґрунтування своїх заперечень вказав, що 06 травня 2006 року він уклав шлюб із позивачем, про що Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області того ж дня складено відповідний актовий запис за №10.

Від шлюбу із позивачем, відповідач має спільну дитину, доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 , яке видано повторно 25 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області.

Спільне життя з позивачем не склалося, тому сторони по справі розірвали шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , яке видано 27 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області.

Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом із колишньою дружиною (позивачем по справі).

З донькою у відповідача склалися дуже теплі та дружні стосунки, донька хоче бачитись та проводити час разом з батьком, однак позивач по справі, навмисно створює перешкоди у спілкуванні із донькою, перестала надавати її для побачень, не відповідає на телефонні дзвінки, блокує спроби спілкування із донькою в мережі інтернет, налаштовує доньку проти відповідача та його батьків (її дідуся - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Також, відповідач зазначив, що під час останньої зустрічі з бабусею - ОСОБА_5 , донька повідомила, що його колишня дружина, її мати - ОСОБА_1 , забороняє їй спілкування з відповідачем та його батьками.

Крім того, ОСОБА_1 приховала від суду той факт, що у 2008 році вона зверталась із аналогічним позовом до відповідача, та намагалась позбавити його батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , однак відмовилась від даного позову у зв`язку з чим провадження у відповідній цивільній справі було закрито, що підтверджується ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 березня 2009 року у цивільній справі №2-143/2009, після того, як відповідач став доводити безпідставність її позову, та активно відстоював своє право на прийняття участі у вихованні доньки, шляхом:

-звернення до органу опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області з заявами про визначення часу та місця місць побачень з донькою, та часу їхнього із нею спільного відпочинку;

-звернення до Роздільнянського районного суду Одеської області із адміністративним позовом до органу опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, зобов`язання органу опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області розглянути заяву;

-звернення до Роздільнянського районного суду Одеської області із адміністративним позовом до органу опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, про визнання протиправним рішення органу опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, про визнання нечинним висновку органу опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області.

Разом із ОСОБА_1 відповідач вирішив, що вона не чинить перешкоди у спілкуванні із донькою, відмовляється від поданого нею до відповідача безпідставного позову про позбавлення батьківських прав відносно доньки, а відповідач в свою чергу не буде через орган опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, або в судовому порядку визначати час та місце побачень із донькою, та час спільного відпочинку, та буде утримувати доньку матеріально, шляхом надання особисто коштів, позивачці, доньці, а також купувати необхідні речі, одежу, тощо.

Також, у 2008 році ОСОБА_1 намагалась у судовому порядку стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну оплату аліментів на утримання доньки. Однак, у задоволенні даного позову їй було відмовлено за безпідставністю заявлених позовних вимог, що підтверджується рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 листопада 2008 року у цивільній справі №2-959/2008.

На виконання з позивачем домовленостей постановою старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції від 28 квітня 2010 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки було закінчено у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від стягнення вказаних аліментів в примусового порядку.

З 28 квітня 2010 року відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання даньки - особисто надавав кошти позивачці, доньці, купував необхідні речі, одежу.

Про те, що ОСОБА_1 повторно звернулась до виконавчої служби про стягнення в примусовому порядку аліментів на утримання доньки, відповідачу стало відомо лише 26 грудня 2019 року, після того, як представник відповідача, перевірив дану інформацію шляхом здійснення запиту до автоматизованої системи виконавчих проваджень, тому, відповідач одразу розпочав оплату аліментів на утримання доньки, а саме: почав перераховувати відповідні кошти на рахунок ОСОБА_1 , який в січні місяці 2020 року був наданий державним виконавцем представнику відповідача під час його ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №37126164 з примусового виконання виконавчого листа виданого Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки - ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними квитанціями:

-квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 28 січня 2020 року, про сплату відповідача аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки - ОСОБА_3 в сумі 1000 гривень;

-квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 07 лютого 2020 року, про сплату відповідача аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки - ОСОБА_3 в сумі 700 гривень.

Також, відповідач вважає, що не є належним доказом у цій справі висновок Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області №1340/2/18/01-33 від 30 червня 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , оскільки він складений поверхнево, не є обгрунтованим, не містить конкретних доказів і фактів, як виключних обставин для позбавлення батьківських прав та є неправдивим, крім того, даний висновку будь-яким чином не підтверджує винної поведінки відповідача, яка б свідчила про ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки - ОСОБА_3 .

Висновок Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області №1340/2/18/01-33 від 30 червня 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , зроблений лише на підставі пояснень відповідачки - ОСОБА_1 , без спілкування з відповідачем та без врахування його позиції щодо участі у вихованні доньки, не заслухано думку родичів відповідача, із якими багато часу проводила донька - ОСОБА_3 .

Відповідачу не було повідомлено про час та місце проведення засідання комісії Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області з питань позбавлення батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , та не надано відповідних доказів до суду.

Отже, такий не мотивований висновок не може бути покладений в основу судового рішення про позбавлення батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 .

Відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , хоче спілкуватись із нею та приймати участь у її вихованні, а ОСОБА_1 безпідставно намагається позбавити його батьківських прав відносно доньки.

З урахуванням наведеного, на думку відповідача відсутні підстави, які могли б свідчити про умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Заяви, клопотання.

28 серпня 2016 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 , згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить вимоги задовольнити, та розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 52, т.1).

29 серпня 2016 року на адресу суду надійшла заява від представника третьої особи Темнікової О.В. , згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, та просить розглядати справу без її участі (а.с. 53, т.1).

03 січня 2020 року на адресу суду надійшли клопотання від представника відповідача про можливість ознайомлення з матеріалами справи, та про надання копії заочного рішення (а.с. 64-69, т.1).

07 лютого 2020 року на адресу суду надійшла заява від відповідача про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, та заява про перегляд заочного рішення (а.с. 77-80, 97-104, т.1).

21 лютого 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про перенесення розгляду заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 169-171, т.1).

24 лютого 2020 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення на заяву ОСОБА_2 від 03 лютого 2020 року, про перегляд заочного рішення (а.с. 179-181, т.1)

06 квітня 2020 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 223, т.1).

06 квітня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання (а.с. 224-226, т.1).

05 травня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання (а.с. 230-232, т.1).

27 травня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про допит в якості свідка ОСОБА_7 (а.с. 236, т.1).

11 червня 2020 року на адресу суд надійшла заява від відповідача про виклик свідків (а.с. 249-250, т.1).

11 серпня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с. 7-10, т.2).

19 жовтня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання за відсутності представника, та відповідача по справі (а.с. 32-33, т.2).

09 листопада 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява, згідно якої договір про надання правничої домопоги № 03-12/2009 укладений 26 грудня 2019 року між ним та ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_2 , на представництво його інтересів по цивільній справі - розірвано (а.с. 40-43, т.2).

Процесуальні дії у справі.

13 липня 2016 року відкрито провадження у справі (а.с. 25, т.1).

29 серпня 2016 року ухвалено заочне рішення у справі (а.с. 55-56, т.1).

10 лютого 2020 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року (а.с. 166, т.1).

12 березня 2020 року скасовано заочне рішення від 29 серпня 2016 року, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 199-202, т.1).

11 червня 2020 року протокольною ухвалою прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву про визнання способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (а.с. 251, т.1).

12 серпня 2020 року протокольною ухвалою залучено Службу у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с. 20, т.2).

19 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 35-36, т.2).

27 січня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Роздільнянська районна державна адміністрація, Служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації, про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - залишено без розгляду (а.с. 60-61, т.2).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 про що в Книзі реєстрації народжень 17 жовтня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №57, батьки: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с. 4, т.1).

Згідно довідки Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №539 від 30 червня 2016 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6, т.1).

Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 лютого 2008 року (справа №2-374/2008), розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 7, т.1).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , шлюб між чоловіком ОСОБА_2 і дружиною ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №59 від 2008 року (а.с. 8, т.1).

Відповідно до акту обстеження умов проживання, яке проводилось комісією у складі депутата Лиманської селищної ради Демченко Л.І., спеціаліста Лиманської селищної ради Головатюк А.В., з метою підготовки висновку для позбавлення батьківських прав батька, проведено обстеження умов проживання: АДРЕСА_2 . Умови проживання: родина проживає у будинку, що належить її матері. Будинок складається з 4-х житлових кімнат, які обладнані усіма необхідними меблями. Опалення у будинку газове, електроенергія та вода підключені. Дитина доглянута, привітна, грайлива.

Зі слів матері батько дитину не відвідує, матеріально не допомогає, дитиною не цікавиться (а.с. 9, т.1).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2007 року (справа №2-280/2007), стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , в розмірі 200 гривень щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 10-11, т.1).

Згідно довідки Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 16 червня 2016 року, ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_2 у період з 01 грудня 2015 року по 30 червня 2016 року за виконавчим листом №2-280/2007, який видано 04 жовтня 2007 року Роздільнянським районним судом Одеської області (а.с. 12, т.1).

З характеристики учениці 3-Б класу ОСОБА_3 вбачається, що вихованням ОСОБА_3 займається мати ОСОБА_1 , а батько не приділяє належної уваги доньці. Він зневажає вихованням дитини, не цікавиться її успіхами. За весь час навчання до школи ні разу не з`являвся (а.с. 13, т.1).

Відповідно до довідки Лиманської селищної ради №505 від 08 червня 2016 року в Лиманську селищну раду Роздільнянського району Одеської області у 2016 році заяв та скарг на громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с. 15, т.1).

Згідно висновку Роздільнянської районної державної адміністрації №1340/2/18/01-33 від 30 червня 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , встановлено, що враховуючи інтереси дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі статті 164 Сімейного кодексу України, Роздільнянська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18-19, т.1).

24 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся на адресу Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про проведення роз`яснювальної роботи (бесіди) із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з приводу припинення її неправомірних дій відносно заявника, а саме: ОСОБА_1 створює заявнику перешкоди у спілкуванні із донькою - ОСОБА_3 , не надає доньку для побачень, налаштовує доньку проти, чим позбавляє заявника можливості спілкуватись із донькою та брати участь у її вихованні (а.с. 74-75, т.1).

Начальник служби у справах дітей районної державної адміністрації Н.Шличок повідомила, що відповідно до заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року, заявника позбавлено батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 76, т.1).

З заяви ОСОБА_2 до служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області вбачається, що відповідач по справі просив провести роз`яснювальну роботу (бесіду) із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з приводу припинення її неправомірних дій відносно нього, а саме: що ОСОБА_1 , навмисно створює перешкоди у спілкуванні із дитиною - ОСОБА_3 , не надає доньку для побачень, налаштовує проти, чим позбавляє можливості спілкуватись із донькою та брати участь у її вихованні (а.с. 88-87, т.1).

На дану заяву начальник служби у справах дітей районної державної адміністрації Н.Шличок повідомила, що відповідно до заочного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 серпня 2016 року, заявника позбавлено батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 112, т.2).

Згідно листа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка працює почтальоном в почтовому відділені зв`язку, з 2015 року та по нині листів з виконавчої служби м.Роздільна на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не доставляла в з`язку з їх відсутністю (а.с. 121, т.1).

Актом обстеження фактичного проживання від 26 грудня 2019 року, встановлено, що депутатом Лиманської селищної ради Костюк А.С. було проведено обстеження фактичного проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 за даною адресою з 01 липня 2016 року по 01 вересня 2016 року фактично не проживав (а.с. 122, т.1).

Відповідно до ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 березня 2009 року (справа №2-143/2009) провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав - закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову (а.с. 126, т.1).

Згідно постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 листопада 2008 року (справа №2-А-138/2008) адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність органу опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області стосовно розгляду заяви ОСОБА_2 від 19 червня 2008 року до органу опіки та піклування Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визначення йому часу та місця для побачень з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та часу їх спільного відпочинку з донькою (а.с. 132-134, т.1).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2007 року (справа №2-280/2007) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 200 гривень щомісячно з 10 листопада 2006 року до 06 жовтня 2024 року до досягнення дочкою повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 138-140, т.1).

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області 05 липня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилила, а рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2007 року залишила без змін (а.с. 141-143, т.1).

05 листопада 2008 року Роздільнянський районний суд Одеської області ухвалив рішення (справа №2-959/2008) згідно якого у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів - відмовлено у повному обсязі (а.с. 147-149, т.1).

Згідно постанови відділу ДВС Роздільнянського РУЮ Одеської області від 28 квітня 2010 року, закінчено виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , оскільки стягувач відмовилась від отримання аліментів (а.с. 150-151, т.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості аліментів, який надав державний виконавець Грищенко О.І., станом на 31 січня 2020 року заборгованість по виплаті аліментів складає 56530,64 гривень (а.с. 183-186, т.1).

Згідно характеристики учениці 7-б класу Хлібодарської загальноосвітньої школи ОСОБА_3 , остання навчається у вказаному навчальному закладі з 2017 року. Мати, ОСОБА_1 приділяє належну увагу дівчині, постійно відвідує батьківські збори і цікавиться шкільним життям доньки. За той час поки ОСОБА_11 є класним керівником, батько жодного разу не з`явився в школі, не цікавився успішністю доньки (а.с. 189, т.1).

Відповідно до характеристики Лиманської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Роздільнянської районної ради Одеської області №28 від 17 лютого 2020 року, дійсно ОСОБА_3 навчалась з 01 серпня 2013 року (наказ №19 від 30 серпня 2013 року) по 06 жовтня 2017 року (наказ №91 від 06 жовтня 2017 року) в Лиманській ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Роздільнянського району Одеської області, участі в вихованні та навчанні дитини - батько не приймав (а.с. 190, т.1).

Згідно довідки Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №142 від 17 лютого 2020 року, ОСОБА_1 дійсно зареєстрована в АДРЕСА_3 та має наступний склад сім`ї: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 191, т.1).

12 березня 2020 року в судовому засіданні представник відповідача долучив до матеріалів справи копії квитанцій про сплату аліментів, а саме: квитанцію 0.0..1 від 28 січня 2020 року на суму 1000,00 гривень та квитанцію 0.0..1 від 07 лютого 2020 року на суму 700 гривень (а.с. 195, т.1).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Дослідивши фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Під час повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно, на протязі значного проміжку часу не забезпечує свою дитину ОСОБА_3 необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною, що призводить до порушень нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Аргументи відповідача про те, що у нього з донькою склалися дуже теплі та дружні стосунки жодним належним та допустимим доказом не підтверджено.

При цього, неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду повідомила, що батько з нею не спілкується, не допомагає матеріально, не проводить з нею час, а її вихованням та розвитком займається тільки мати, а також зазначила, що бажає позбавити батьківських прав батька, ОСОБА_2 , оскільки не бажає з ним спілкуватися, а він своєю поведінкою всіх дістав. Батька замінив їй дядя ОСОБА_4 , який співмешкає з мамою, та фактично виховує її як свою доньку з 2008 року. Її батько декілька разів зустрічав її в смт.Лиманьске, але не впізнав та навіть не привітався з нею. Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що навіть під час судових засідань з березня 2020 року батько не спілкувався з нею, не запитав про її успіхи та потреби, а сидів мовчки. При цьому дитина зазначила, що мати жодним чином не перешкоджає їй, чи батькові у спілкуванні та не забороняє цього.

Суд зазначає, що позиція доньки підтверджується матеріалами справи, а саме: дійсно згідно характеристик та довідок, а також висновку Роздільнянської районної державної адміністрації №1340/2/18/01-33 від 30 червня 2016 року, вихованням дитини займається лише мати, ОСОБА_1 .

При цьому, рішення про позбавлення батьківських прав було ухвалено 29 серпня 2016 року, та лише 03 січня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про ознаймолення з матеріалами справи (а.с. 65, т.1), тобто відповідач по справі не цікавився життям дитини на протязі трьох з половиною років, що свідчить про свідому виннуватіть у зазначеній поведінці.

З цього приводу суд не приймає до уваги аргументи відповідача, який суду пояснив, що дійсно він не спілкувався з дитиною біля чотирьох років, оскільки у нього не було можливості, бо він забезпечував другу сім`ю, та вказав, що передавав грощі через батьків, купляв речі, проте з цього приводу будь-яких доказів не має.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Відповідач по справі хоч і заперечує проти позовної заяви, однак в даному випадку це не свідчить про інтерес його до дитини, оскільки понад два місяці будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи (а.с. 50, 57, 58, т.2), а також достовірно знаючи, що в провадженні суду є цивільна справа щодо позбавлення його батьківських прав, та зустрічна позовна заява щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, відповідач по справі не цікавився процесом розгляду, до зали судових засідань не з`являвся, про причини своєї неявки суду не повідомляв, з дитиною не спілкувався, що на думку суду вказує на свідоме та умисне нехтування своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначають, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Крім того, статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Положення статті 150 СК України визначають, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, тощо.

Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частина 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Положення частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 753/2025/19, номер провадження: 61-1344св20) в постанові від 06 травня 2020 року, зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Розподіл судових витрат.

Диспозиція частини 1 статті 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги позивача суд задовольняє, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 гривень, який сплатила ОСОБА_1 при зверненні до суду, що підтверджується квитанцією №17033463 (а.с. 1, т.1).

На підставі статей 7, 150, 164, 165 СК України, керуючись статтями 4, 12, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області, Служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Василівка Біляївського району Одеської області, громадянина України, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт.Лиманське Роздільнянського району Одеської області, громадянки України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , судові витрати у розмірі 551,20 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня проголошення, відповідно до п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Треті особи:

Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області, адреса: вулиця Незалежності, 9, місто Роздільна Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04056859.

Служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, адреса: вулиця Миру, 1, місто Біляївка Одеської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 25997299.

Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2021 року.

Суддя А. В. Ільяшук