№ 610/1586/21
№ 2-з/610/13/2021
м. Балаклія 02.06.2021 року
Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
На обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що має намір та зобов`язується подати у встановлені законом строки до суду позов до ОСОБА_2 про витребування майна, а саме його автомобіля, з чужого незаконного володіння, оскільки ОСОБА_2 , якому він передав автомобіль для підготовки його до експлуатації, зберігання в його гаражі та користування ним, в тому числі для власних потреб, відмовляється йому його повернути в добровільному порядку, а заявник у зв`язку з безоплатним переданням автомобіля йому у власність та зняттям з обліку в органах соціального захисту населення, вирішив його відчужити. Таким чином між ними виник спір щодо його автомобіля, який на сьогоднішній день знаходиться у ОСОБА_2 і існує реальна загроза того, що автомобіль взагалі зникне, буде ним розібраний або виведений з ладу. Вважає таку загрозу цілком реальною тому що правових підстав для не повернення належного тільки йому автомобіля, що тимчасово знаходився у ОСОБА_2 , просто немає. Договору оренди вони не укладали, а право керування автомобілем не дає йому права користування ним, бо це було зроблено для того, щоб він міг інколи користуватися автомобілем без нотаріальної довіреності. Посилається на те, що розуміючи безпідставність знаходження у нього автомобіля, ОСОБА_2 просто виведе його з ладу. Крім того, автомобіль, як транспортний засіб, є джерелом підвищеної небезпеки, і в процесі його експлуатації може бути пошкодженим або знищеним, тому необхідно заборонити користуватись ним, його опису та опечатуванням. Зазначив, що заборона користуватися чужою річчю жодним чином не порушить права ОСОБА_2 , який не має жодних прав на спірний автомобіль. З метою запобігання пошкодження належного йому автомобіля або виведення його з ладу, чи можливості сховати, він звертається до суду з цією заявою.
Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред 'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 4 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України одним із заходів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об'єктивний характер.
Автомобіль зареєстровано 12.07.2002р. на підставі довідки органу соціального забезпечення № 5 від 20.06.2002р. та, як вбачається з повідомлення Департаменту соціального захисту населення ХОДА від 24.02.2020р., безоплатно переданий у власність особі з інвалідністю ОСОБА_1 , з обліку в органах соціального захисту населення цей автомобіль було знято.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.
В своїй заяві ОСОБА_1 стверджує, що між ним та ОСОБА_3 існує спір щодо належного йому автомобіля, який заявник хоче витребувати у ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння шляхом подання відповідного позову.
Разом з тим, заява про забезпечення позову подається вже вдруге, а позов досі не поданий - з 17.052021р. (день подачі першої заяви про забезпечення позову).
До того ж, жодних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих припущень, щодо намірів ОСОБА_2 розібрати, вивести з ладу або іншим чином пошкодити спірний автомобіль, яким він користується на законних підставах (заявник сам надав йому таке право шляхом фактичної передачі йому автомобіля та надання права керування ним), матеріали справи не містять, а вказані ним обставини ґрунтуються лише на його припущеннях, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що до цього в процесі експлуатації ОСОБА_2 спірний автомобіль було ним якимось чином пошкоджено або знищено. Тобто відсутні докази неналежного користування останнім автомобілем та намірів його пошкодити тощо.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 неналежно користується спірним автомобілем та має на меті його пошкодити, що було б підставою для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони користуватися автомобілем.
Відповідач права користування автомобілем не позбавлений, а в силу закону не має права розпорядження ним.
Суд вважає, що заявником заявлено недостатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, або ефективний захист його прав, які він може відновити шляхом подання позову про витребування автомобіля з користування ОСОБА_2 .
Отже, заходи забезпечення позову, про вжиття яких просив заявник, є неспівмірними із заявленими вимогами. Жодного доказу, що невжиття таких заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду, матеріали справи не містять.
Тому, враховуючи також суть та ціну майбутнього позову, суд вважає вжиття таких заходів забезпечення позову на даний час необґрунтованим та безпідставним.
Суд зауважує, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а обставини щодо порушення чи відсутності порушення законних прав та інтересів позивача підлягають подальшому встановленню в процесі судового розгляду справи.
Відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду з такою заявою у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову призведуть до утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 149-151 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днівз дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Стригуненко