Номер провадження: 22-ц/813/4859/21
Номер справи місцевого суду: 522/9119/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив суд визнати за позивачем право на своєчасну перевірку квартирного засобу обліку водопостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок ТОВ « Інфокс» в особі філії « Інфоксводоканал»; зобов`язати відповідача провести перевірку квартирного засобу обліку водопостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у тому числі демонтаж за власний рахунок.

Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що відповідач відмовився виконувати вимоги укладеного між сторонами Договору в частині проведення повірки квартирного засобу обліку ( лічильника) за власний рахунок.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОКС» в особі філії « ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на своєчасну повірку квартирного засобу обліку водопостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії « Інфоксводоканал».

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії « Інфоксводоканал» провести повірку квартирного засобу обліку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж за власний рахунок.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОКС» в особі філії « ІНФОКСВОДОКАНАЛ» в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року та стягнути з позивача на користь апелянта витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 гривень.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд рішенняПриморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання, призначене на 20.05.2021 року, з`явився представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідач по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до суду не з`явилось, про розгляд справи було повідомлено належним чином, що вбачається з матеріалів справи.

20.05.2021 року до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного до розгляду на 20.05.2021 року та надання сторонам строк для врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг ТОВ « ІНФОКС» в особі Філії « Інфоксводоканал» на підставі договору про надання послуг постачання холодної води і водовідведення, водовідведення гарячої води №49522/4 від 10.11.2010. Сплата послуг здійснюється на підставі показників засобу обліку ( лічильника ), встановленому в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку про правомірність заявлених позовних вимог, їх обгрунтованість та підтвердженість достовірними доказами, які досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами

ЦК України, Законами України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про місцеве самоврядування в Україні»,

«Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність», «Про захист прав споживачів», Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результатами вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630).

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів облік у.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (касаційне провадження № 61-27909сво18) викладено правовий висновок такого змісту: позивач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем яких є КП «Компанія «Вода Донбасу», тому саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у будинку позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Включення до тарифів плати за повірку приладів обліку води, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не залежить від дій позивача, оскільки стосується правових взаємовідносин виконавця послуг та органів державної влади і місцевого самоврядування, а позивач має право на безоплатну повірку, обслуговування і ремонт засобу обліку води.

Таким чином, проведення періодичної повірки, обслуговування засобів обліку води у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж повинен здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №214/2435/17 від 07.11.2018 року Верховний суд зазначив, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Згідно із п.1 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності до постанови НКРЕКП від 26.11.2015 року №2868 « Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення ( з використанням внутрішньобудинкових систем) суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» виник обов`язок здійснювати безкоштовну планову періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки тих квартирних пристроїв обліку холодної води, термін повірки яких настав починаючи з 29.01.2016 року.

У постанові Верховного суду у справі № 235/499/17 від 15.07.2019 року Верховний суд дійшов висновку, що проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, що були власністю фізичних осіб результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду повинні були здійснюватись за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з водопостачання. Також суд зазначив, що відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту ( у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки ( результатами вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло, газо- і водопостачання.

Правова позиція викладена в Постанові Верховного суду у справі №233/3919/17 від 04.04.2019 року зазначає, що виконавець послуг з централізованого водопостачання та водовідведення несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, його обслуговуваня і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки Включення до тарифів плати за повірку приладів обліку води, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не залежить від дій позивача, оскільки стосується правових взаємовідносин виконавця послуг та органів державної влади і місцевого самоврядування, а позивач має право не безоплатну повірку, обслуговування і ремонт засобу обліку води.

В поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» посилається на те, що саме з 29.06.2016 року у філіїї «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» виник обов`язок здійснювати безкоштовну планову періодичну повірку квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж тих квартирних пристроїв обліку холодної води, термін повірки яких настав починаючи з 29 січня 2016 року.Також апелянт зазначив, що термін повірки пристрою обліку холодної води позивача настав в 2013 році, тобто до набрання чинності постанови НКРЕКП від 26 листопада 2016 року № 2868 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використання внутрішньобудинкових систем) суб`єктам господарювання, які є виконавцями цих послуг», а тому на думку відповідача, він не повинен був за власний рахунок здійснювати повірку засобів обліку води позивача.

На вказані посилання апелянта, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є споживачем послуг на підставі Договору про надання послуг постачання холодної води і водовідведення, водовідведення гарячої води № 49522/4 від 10.11.2010р.

Відповідно до п. 3.5.6. вказаного Договору, споживач, має право на періодичну перевірку, обслуговування квартирних приладів обліку.

Згідно п. 7.4 Договору, з усіх питань, що не знайшли свого відображення в цьому договорі, сторони керуються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

Відповідно до ч.3 п.9 вказаних Правил, періодична перевірка, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Згідно п.п. 4 ст. 32 Правил водопостачання, виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.

Крім того апеляційний суд зазначає, що повірка лічильників в Україні є безкоштовною для споживачів ще з 1 січня 2005 року. Саме тоді набув чинності Закон №1765-IV від 15.06.2004 року "Про метрологію та метрологічну діяльність", яким передбачалося, що повірка має проводитися за рахунок підприємств та організацій, які надають послуги з і водопостачання (ч.З ст. 28 цього Закону).

Відповідно до ч. 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314-VII, який вступив в силу з 01.01.2016р. також зазначено, що повірка має проводитися за рахунок підприємств та організацій, які надають послуги з і водопостачання.

Відповідно до ч.4 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", періодична повірка засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з водопостачання.

Таким чином, нормами законодавства досить чітко визначено обов`язок відповідача на здійснення повірки засобів вимірювальної техніки, за власний рахунок.

Крім того апеляційний суд зазначає, що суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення до будинку позивача, є ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал», тому саме це товариство є виконавцем послуг із водопостачання та водовідведення і саме на нього покладається обов`язок проводити повірку засобів обліку холодної води.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.05.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М.Сегеда