Справа № 661/3624/20
Провадження № 2/661/237/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

21 травня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Бойко М.Є.,

за участю секретаря: Антоненко І.О.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

адвокатів Козаченко І.В., Петренка А.П.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття її з реєстрації та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання останньої такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , зняття відповідачки з реєстрації у цьому приміщенні та її виселення з нього.

Автоматичним розподілом від 09.09.2020 року матеріали справи № 661/3624/20 було передано у провадження судді Новокаховського міського суду Херсонської області Пилипенка С.В.

Позовна заява у новій її редакції, наданій на виконання ухвали суду від 09.09.2020 року про необхідність усунення недоліків (а.п.53), мотивована тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 березня 2001 року позивачі є співвласниками спірної квартири, в якій також зареєстрована відповідачка, яка не є членом їх сім`ї, а була дружиною ОСОБА_2 . Шлюб розірвано 04.02.2019 року. ОСОБА_3 не бере участі в утриманні житла, її реєстрація в ньому та постійні конфлікти перешкоджають позивачам користуватися своєю власністю.

Посилаючись на викладене, з метою усунення перешкод у їх вільному користуванні та розпорядженні своїм майном, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд задовольнити їх позовні вимоги.

19.11.2020 року представником ОСОБА_3 адвокатом Петренком А.П., який діє в інтересах останньої та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подано до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, який обґрунтовано наступними обставинами.

30.06.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей. Всі разом вони проживали за адресою: АДРЕСА_2 , там же були і зареєстровані. ОСОБА_1 , яка є власницею цієї квартири, з ними не проживала, а лише близько 1 разу на рік приїжджала на нетривалий час у відпустку, оскільки мешкає в Італії.

У січні 2018 року ОСОБА_2 пішов з дому без будь-яких пояснень та залишив родину без допомоги. З часом вона з`ясувала, що її чоловік проживає з іншою жінкою, а її з дітьми покинув. Шлюб між ними розірвано у 2019 році, але і після цього позивачка продовжувала проживати у спірній квартирі та регулярно оплачувати комунальні послуги, оскільки іншого житла вона та діти не мають, проте, у жовтні 2020 року, її та дітей, із застосуванням фізичної сили, колишнім чоловіком та його матір`ю було виселено з цього житлового приміщення, змінено замки на вхідних дверях, при цьому жодних їх речей не повернуто.

Посилаючись на те, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє її права користування займаним приміщенням позивачка просила суд задовольнити вимоги її зустрічного позову, а у задоволенні первісного відмовити з підстав його необґрунтованості.

За розпорядженням керівника апарату Новокаховського міського суду Херсонської області від 08.12.2020 року у даній справі було призначено повторний автоматизований розподіл у зв`язку з припиненням повноважень судді Пилипенка С.В. та справу розподілено в провадження судді Бойко М.Є.

Ухвалою суду від 15.12.2020 року справу прийнято до провадження, зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним, здійснено перехід розгляду аної цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

18.01.2021 року до суду надійшов письмовий відзив на зустрічний позов, в якому адвокат Козаченко І.В. просила суд відмовити у задоволенні його вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 як дружина ОСОБА_2 , тобто, її право користування цим житлом було набуте на підставі особистого сервітуту, який припинив свою дію у зв`язку з розірванням їх шлюбу 04.02.2019 року. Також адвокат у цьому відзиві зазначила, що ОСОБА_2 був змушений залишити свою квартиру та орендувати іншу у зв`язку із неможливістю проживання на одній житловій площі внаслідок неприязних стосунків з ОСОБА_3 ..

Ухвалою суду від 18.01.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її адвокат Козаченко І.В. вимоги позову щодо виселення відповідачки не підтримали, оскільки остання її залишила добровільно, інші позовні вимоги просили суд задовольнити повністю, а у задоволенні вимог зустрічного позову відмовити.

ОСОБА_1 пояснила, що відповідачка вселилась до належної на праві спільної сумісної власності їй та дітям квартири в якості дружини сина, членом її ( ОСОБА_1 ) сім`ї та членом сім`ї її доньки ОСОБА_6 ніколи не була, спільного побуту вони також не мали. Відносини з відповідачкою склались вкрай неприязні, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, крім того, колишня невістка часто приводить до її житла невідомих чоловіків, але не пускає до нього її сина ОСОБА_2 , тобто створює їм різні перешкоди у користуванні спірною квартирою. Щодо тверджень відповідачки про її виселення з житла із застосуванням фізичної сили ОСОБА_1 суду пояснила, що такі обставини не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3 добровільно пішла з їх квартири восени 2020 року вже після подачі ними позову до суду, всі свої речі забрала, а замки на вхідних дверях вони поміняли вже значно пізніше після цього.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені ним позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити, а у задоволенні зустрічних вимог відмовити, Також пояснив суду, що його колишня дружина постійно провокувала конфлікти та влаштовувала сварки, а тому він і подав заяву про розірвання їх шлюбу. З цього часу, кожного разу, коли він навідувався додому, ОСОБА_3 викликала поліцію, а тому - щоб уникнути непорозумінь з нею, він був змушений проживати в іншому місці. Його мати та сестра вже тривалий час як перебувають закордоном (приблизно з 2001-2002 року) та лише зрідка приблизно один раз на рік приїжджають в Україну. Разом з тим, навіть під час нетривалого перебування вдома, колишня дружина постійно конфліктує з ними, що викликає стреси та нервові зриви, зокрема у матері. Також позивач додав, що з їх квартири ОСОБА_3 виїхала добровільно, тобто ніхто її до цього не примушував, а замки він змінив, оскільки вона почала туди навідуватись із незнайомими особами, зокрема чоловіками.

Адвокат позивачів - ОСОБА_7 на задоволенні позовних вимог первісного позову наполягала, зазначивши на його обґрунтування про те, що спірна квартира належить позивачам на праві приватної власності. ОСОБА_1 проживає закордоном з 2001 року, її донька з 2010 року. Відповідачку було зареєстровано у цьому житлі як дружину ОСОБА_2 , але і після розірвання їх шлюбу вона відмовилась його залишати. Коли позивачі виявили, що деякі їх речі з квартири зникли, вони викликали поліцію, після чого ОСОБА_3 добровільно залишила їх квартиру. На даний час там ніхто не проживає, комунальні послуги сплачують власники.

Відповідачка за первісним позовом - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, заявлених до неї, з підстав, викладених у зустрічному позові, вимоги якого вона просила задовольнити. Додатково, на спростування доводів позивачів за первісним позовом, зазначила, що вона дійсно у спірній квартирі самовільно відчинила кімнату власників, але лише тому, що було чути запах горілої проводки, проте жодних їх речей з неї не брала. Лише одного разу до неї дійсно приходив у гості знайомий, який просто приніс продукти харчування, а тому твердження ОСОБА_2 про те, що її відвідують сторонні чоловіки є хибними. В оплаті комунальних послуг вона також приймала участь. На даний час змушена проживати у своєї знайомої і просить суд задовольнити її зустрічний позов, оскільки не має власного житла.

Адвокат ОСОБА_3 - ОСОБА_8 в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги зустрічного позову з викладених у ньому підстав, а у задоволенні вимог первісного відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - служби у справах дітей Новокаховської міської ради Херсонської області в судовому засіданні просила суд ухвалити рішення із врахуванням інтересів неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2007 року народження та ОСОБА_10 , 2016 року народження.

Під час розгляду справи судом заслухані пояснення учасників справи, показання свідків, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини .

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло від 05.03.2001 року, виданого Виконавчим комітетом Новокаховської міської ради №697-к/10950 та зареєстрованого за №14999/58.

30.06.2007 року, між ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 від 30.06.2007 року, актовий запис №404.

Згідно свідоцтв про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 донька ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_5 .

Згідно довідки №04-04/8934 від 18.11.2020 року, виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1957 року народження, ОСОБА_2 , 1982 року народження, ОСОБА_9 , 2007 року народження, ОСОБА_10 , 2016 року народження та відповідачка за первісним позовом ОСОБА_3 , 1984 року народження.

Відповідно до довідки голови правління ОСББ «Свєтлова 9» №10 від 13.08.2020 року ОСОБА_3 , разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4 , 2007 року народження та ОСОБА_5 , 2016 року народження, з моменту реєстрації ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) проживає за вищевказаною адресою.

Рішенням Новокаховського міського суду від 04.02.2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Під час розгляду даної справи з пояснень останніх встановлено, що шлюбних стосунків вони не підтримують з 2018 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть.

З наявних в матеріалах справи листів адвоката Козаченко І.В. вих. 49 від 31.03.2020 року та вих.157 від 18.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 запропоновано вжити заходів для звільнення приватної власності ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

Згідно талону-повідомлення єдиного обліку №9690 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншого злочину від 06.10.2020 року 30.09.2020 року, за місцем спільного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 безпричинно не впускала ОСОБА_2 до квартири, що також підтверджується долученими до матеріалів копіями письмових пояснень сторін з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, заведених у Новокаховському ВП ГУНП в Херсонській області.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суду показали, що добре знають сім`ю ОСОБА_11 , та їм відомо, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 на праві спільної приватної власності, оскільки вони її приватизували в рівних частинах. Після того, як син ОСОБА_5 одружився на ОСОБА_14 , то ОСОБА_15 її зареєструвала у цій квартирі, а потім і дітей. ОСОБА_1 , завжди підтримувала їх фінансово, проте потім захворіла донька ОСОБА_6 , та ОСОБА_15 поїхала закордон працювати, а потім і сама ОСОБА_16 поїхала. ОСОБА_1 приїздить додому , то ОСОБА_14 чинить сварки, кричить. За комунальні послуги завжди сплачувала ОСОБА_17 , яка часто перераховувала ОСОБА_13 .. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 , продовжує жити у цій квартирі, а крім того запрошує туди невідомих чоловіків, які ведуть себе як господарі. Коли приходить ОСОБА_5 , то вона викликає поліцію. Також ці покази підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_13 та ОСОБА_12 наявними в матеріалах справи.

Відповідно до положень статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною другою статті 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦК України сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц, постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 320/6081/16, від 16 січня 2019 року у справі № 243/7004/17, від 06 березня 2019 року у справі № 319/1589/17,від 16 жовтня 2019 року у справі № 243/9627/16-ц.

Як з матеріалів справи так і пояснень сторін вбачається, що вселилася відповідачка ОСОБА_3 в спірне жиле приміщення як дружина сина позивачки, а остання, як співвласник цього майна, надала їй право користуватись ним саме у зв`язку із існуванням шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка проживала однією сім`єю із усіма співвласниками спірної квартири, в тому числі із ОСОБА_1 , вела з ними спільне господарство та була пов`язана спільним побутом, а, отже, була членом їх сім`ї. За таких обставин суд вважає, що право користування спірною квартирою у відповідачки виникло не з підстав, передбачених статтею 405 ЦК України і статті 156 ЖК України, а на підставі сервітуту (статті 395, 397, 403 ЦК України).

Крім того, суд вважає, що у спірному житловому приміщенні ОСОБА_3 відсутня з жовтня 2020 року та проживає в іншому саме з власних міркувань, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, усі її звернення з приводу наявності перешкод у користуванні спірною квартирою відбулися, починаючи після пред`явлення до неї у вересні 2020 року позову про визнання такою, що втратила право користування нею, отже, її протилежні доводи є неспроможними.

Допитані судом з ініціативи позивачів свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили суду обставини, викладені у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також надали покази щодо створення ОСОБА_3 перешкод у користуванні ними своєю власністю.

Таким чином, враховуючи вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку про те, що право ОСОБА_3 на користування чужим майном (квартирою АДРЕСА_1 ) підлягає припиненню на вимогу власників цього майна відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК України, оскільки на момент звернення до суду у спірній квартирі як член сімї ОСОБА_3 не проживала, спільного господарства з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вела, користувалась спірним жилим приміщенням зі згоди позивачів під час дії сервітуту, а такі обставини, які були підставою для його встановлення, припинились, співвласники квартири має намір користуватись й розпоряджатись нею.

При цьому слід також зазначити, що із позовними вимогами про визнання права користування спірним житлом ОСОБА_3 до суду не зверталась, а право такої вимоги, як усунення перешкод у здійсненні права користування спірною квартирою, має власник житла, яким вона не є.

Посилання ОСОБА_3 на порушення прав їх спільних з ОСОБА_2 неповнолітніх дітей також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вимог про визнання останніх такими, що втратили право користування спірною квартирою, позивачі не заявляли, пояснивши, зокрема, в судовому засіданні, що проти цього вони не мають заперечень як і проти реєстрації дітей в цьому житловому приміщенні, отже обставин про порушення прав неповнолітніх судом не встановлено.

Таким чином, вимоги первісного позову в частині визнання ОСОБА_3 про позбавлення її права користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

У зв`язку із зазначеним позовні вимоги щодо зобов`язання зняття з реєстраційного обліку відповідачки задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно та до неналежної особи.

Отже, з у рахуванням всіх фактичних, встановлених судом обставин суд задовольняє позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 частково та відмовляє у задоволенні позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_3 повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 193, 206, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття її з реєстрації та виселення , задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, відмовити повністю.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України на рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду або через Новокаховський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а при оголошенні судом вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.06.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко