Справа № 462/8251/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором № CL-127200 від 09.08.2018 року у розмірі 80190,93 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.08.2018 р. між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-127200. Відповідно до договору банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 52000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок. Строк користування кредитом встановлено до 06.08.2021 р. включно. Загальна вартість кредиту становить 105731,19 грн. Банк в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої визначений первісним кредитором ПАТ «Кредобанк» та станом на 20.06.2019 р., становить 56688,72 грн. 20.06.2019 р. між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № CL-127200 від 09.08.2018 року укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Враховуючи наведене просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20.06.2019 р. складала 56688,72 грн., а також відповідальність за порушення грошового зобов`язання, визначену законом, яка нарахована за період з 20.06.2019 р. по 07.12.2020 р. і становить 23502,21 грн., загальна сума заборгованості складає 80190,93 грн. Просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у визначений строк не подав відзиву на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між ПАТ«Кредобанк» та ОСОБА_1 09.08.2018 року був укладений кредитний договір № CL-127200, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 52000,00 грн. на поточні потреби шляхом перерахування коштів на поточний рахунок на строк 36 місяців, дата повного погашення кредиту 06.08.2021 р., загальна вартість кредиту для позичальника становить 105731,19 грн., розмір річної процентної ставки 52,99 % /а.с.4-6/.

Відповідно до п.6.2 вищевказаного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 36 щомісячних платежів по 2936 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 36 місяців з дати укладання кредитного договору.

У пункті 7.1 вказаного договору зазначено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Банк за умовами даного Договору має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за кредитним договором (повністю або частково), про що йдеться у пункті 10.3.2 Договору.

Між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 20.06.2019 р. укладено договір факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ «Кредобанк» відступає (передає у власність) ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги в повному обсязі за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуває (приймає у власність) від ПАТ «Кредобанк» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (надає фінансування) ПАТ «Кредобанк» /а.с.8-13/.

З витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 р. вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , за кредитним договором №CL-127200 від 09.08.2018 р. в сумі 56688,72 грн, яка складається із суми основного боргу в розмірі 46949,93 грн. та суми процентів за користування кредитом в розмірі 9738,79 грн. /а.с.14/.

Відповідно до п.1.1 вищевказаного договору «Права Вимоги» означає повний обсяг пов`язаних із кредитуванням прав грошової вимоги Клієнта до Позичальників за Кредитними договорами, всіх пов`язаних з такими правами грошової вимоги прав Клієнта щодо Позичальників за Кредитними договорами, які (всі такі права) наявні на 19 червня 2019 року, а також які (всі такі права) виникнуть у майбутньому, включаючи, але не обмежуючись щодо сум кредитів, процентів за користування кредитами, комісій, плат, неустойок (штрафів, пені) та інших платежів, що підлягають сплаті у відповідності до умов Кредитних Договорів; а «Портфель Заборгованостей» означає сукупність усіх невиконаних (непогашених, несплачених) на 19 червня 2019 року всіма Позичальниками грошових зобов`язань перед Клієнтом, пов`язаних з кредитуванням і розрахованих відповідно до умов Кредитних договорів.

Тобто, з викладеного вбачається, що позивач, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», набуло право грошової вимоги за кредитним договором №CL-127200 від 09.08.2018 р., укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк», зі всіма його умовами, включаючи нарахування пені за порушення умов виконання зобов`язання за даним кредитним договором.

Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.2.1.6 договору факторингу №06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 р. не вимагається отримання згод Позичальників для відступлення (передачі) Прав Вимоги будь-якій третій особі, зокрема, Фактору /а.с.9/.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 умови кредитного договору №CL-127200 від 09.08.2018 р. належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до витягу з додатку №1до Договору факторингу № 06/19-2 становить 56688,72 грн, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 процентів річних від простроченої суми боргу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-49цс12, постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11).

Проценти, передбачені ст.625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України підставою застосування передбаченою цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже було встановлено судом, станом на момент переходу права вимоги від ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (укладення договору факторингу № 06/19-2 із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019) ОСОБА_1 мав заборгованість за кредитним договором у розмірі 56688/72 грн., тому позивач на законних підставах висунув вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних, передбачених ст.625 ЦК України.

З наданого позивачем розрахунку, проведеного за період прострочення з 20.06.2019 р. по 07.12.2020 р., який не спростований відповідачем, вбачається, що сума інфляційних нарахувань на суму боргу становить 2647,36 грн., три проценти річних за прострочення сплати боргу 2497,72 грн., тому суд дійшов висновку, що стягнення зазначених сум з відповідача підлягає задоволенню.

Проаналізувавши вимогу позивача про стягнення із ОСОБА_1 пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 18357,13 грн., суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаної вимоги з огляду на наступне.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вже було досліджено судом, у пункті 7.1 кредитного договору №CL-127200 від 09.08.2018 р., укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк», сторони домовились, що розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Оскільки загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 56688,72 грн., то розмір пені не повинен перевищувати 8503,30 грн (56688,72 грн х 0,15%), тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, визначеному позивачем, а саме 18357,13 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» підлягає задоволенню частково в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних від простроченої суми та пені, в загальному розмірі 70337,10 грн. (56688,72 грн. + 2647,36 грн. + 2497,72 грн. + 8503,30 грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2102 грн. підтверджено платіжним дорученням (а.с.3).

Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525-526, 530, 610-612, 625-629, 638-639, 549, 1054, ЦК України, ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 34) 70337,10 грн. (сімдесят тисяч триста тридцять сім гривень десять копійок) заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, поверх 6, оф. 34) 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Постигач О.Б.