справа № 691/1527/19
провадження № 2/691/61/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

з участю учасника справи представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив :

АТ КБ «ПриватБанк» м.Київ звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач мотивує їх тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 11 жовтня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5982,72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та Правилами, Тарифами складає між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Кредитним договоров виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил, Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконання зобов`язань перед Банком. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 20 листопада 2019 року має заборгованість в розмірі 17 350 грн. 93 коп., яка складається з: 5982 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом; 2454 грн. 24 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 8375 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею; 538 грн. 45 коп. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду.

У судове засідання представник позивача, будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання від 26 листопада 2019 року про розгляд справи у його відсутності, в якому зазначив що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути судові витрати понесені при зверненні до суду у виді сплати судового збору.

Відповідач, інформована про розгляд цивільної справи, у судове засідання не прибула. Попередньо взявши участь у судовому засіданні, позовні вимоги не визнала та, за клопотанням експерта, надала вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки свого підпису, пояснила про повне виконання зобов`язання за кредитним договором. Участь взяв її представник, який позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач у позовній заяві зазначив про укладення 11 жовтня 2016 року Генеральної про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до невиконання якої у відповідача ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати кредиту і як наслідок, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 11 жовтня 2016 року в розмірі 17350,93 грн.. Факт укладення Генеральної про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11 жовтня 2016 року, а також факт підпису вказаної Генеральної про реструктуризацію заборгованості відповідачем заперечується, остільки підпис особи не відповідає підпису, який наявний в паспорті громадянина України, що виданий на її ім`я. Просив призначити у цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, про що подав письмове клопотання.

Неявка позивача, відповідача не перешкоджає розглядові справи по суті, так як повідомлені належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення позивача, відповідача, заслухавши представника відповідача, розглянувши заяви та клопотання сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання банківських послуг від 11 жовтня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5982,72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 20 листопада 2019 року відповідач має заборгованість в розмірі 17 350 грн. 93 коп., яка складається з: 5982 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом; 2454 грн. 24 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 8375 грн. 50 коп. - заборгованість за пенею; 538 грн. 45 коп. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.6).

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст. 526, 527,530,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Відповідно до ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Зобов`язання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.ст.628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Із досліджених судом доказів у судовому засіданні, вбачається, що відповідно до Статуту Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.37-38). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 червня 2018 АТ КБ «ПриватБанк», 19 березня 1992 року зареєстроване як юридична особа з основним видом економічної діяльності «Інші види грошового посередництва (а.с. 36). За змістом банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року АТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с.35). Як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, АТ КБ «ПриватБанк» має організаційну правову форму акціонерного товариства, правовий статус суб`єкта - юридична особа, за класифікацією виду економічної діяльності - інше грошове посередництво (а.с.33). За матеріалами цивільної справи, 11 жовтня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої відповідач отримала кредит в розмірі 5982,72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, надано до суду у копії (а.с.7). Погашення заборгованості відповідач мала здійснювати з «1» по «25» число кожного місяця, шляхом надання грошових коштів банку, а саме місячного платежу в сумі 534,36 грн. (а.с.7). Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 жовтня 2017 року (а.с.7). За змістом позовної заяви та матеріалів справи, відповідач умови Генеральної угоди не виконала, в зв`язку з чим станом на 20 листопада 2019 року має заборгованість в розмірі 17 350 грн. 93 коп.(а.с.6).

Дослідивши надані докази, пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з того, що позивач не виконав свого обов`язку про доведення обґрунтованості позовних вимог у суді, передбаченого ч.1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1. ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Основним предметом доказування у даній справі є правові підстави виникнення у відповідача обов`язку щодо укладеної між сторонами 11 жовтня 2016 року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання банківських послуг. Не погоджуючись із позовними вимогами позивача, представником відповідача, у підготовчому засіданні 05 жовтня 2020 року заявлено та подано письмове клопотання про проведення у цивільній справі судово-почеркознавчої експертизи (а.с.79-81). За результатами підготовчого засідання, згідно ухвали суду від 05 жовтня 2020 року, постановлено визнати обов`язковою явку представника позивача у судовому засіданні, витребувати у позивача для вивчення і дослідження судом під час судового розгляду оригінал кредитної справи ОСОБА_2 з кредитним договором від 11 жовтня 2016 року та цивільну справу призначено до судового розгляду у судовому засіданні 20 жовтня 2020 року о 09 годині 40 хвилин (а.с.83-84). На вказану дату, у судове засідання, повідомлений належним чином, представник позивача не прибув, вимоги ухвали суду не виконав. 16 грудня 2020 року, від представника позивача надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи, проте витребувані на підставі ухвали суду оригінал кредитної справи ОСОБА_2 з кредитним договором від 11 жовтня 2016 року, суду надано не було (а.с.106-133). Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача та призначено судово-почеркознавчу експертизу, за змістом якої зобов`язано позивача, невідкладно, надати до Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оригінал і Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 11 жовтня 2016 року, провадження у справі зупинено (а.с.140-141). Вище вказана ухвала суду направлена на адресу позивача, для відому та виконання та яка ним отримана 01 лютого 2021 року. До Городищенського районного суду Черкаської області, 21 лютого 2021 року надійшло клопотання експерта про надання необхідних для проведення судово-почеркознавчої експертизи додаткових матеріалів, а саме оригіналу Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 11 жовтня 2016 року і вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підпису відповідача ОСОБА_2 (а.с.146-147). 25 лютого 2021 року провадження у цивільній справі відновлено та призначено судове засідання з викликом сторін (а.с.148). У судовому засіданні 05 березня 2021 року, на підставі клопотання експерта, у відповідача було відібрано вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки підпису та постановлено ухвалу суду про призначення судово-почеркознавчої експертизи, зобов`язано позивача, невідкладно, повторно, надати до Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оригінал Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 11 жовтня 2016 року, провадження у справі зупинено (а.с.151-152). Як вбачається із матеріалів цивільної справи, вимоги ухвали суду від 05 березня 2021 року в частині надання до експертної установи оригіналу Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 11 жовтня 2016 року виконані не були, в зв`язку з чим 23 квітня 2021 року на адресу суду повернута цивільна справа, без виконання вище вказаної ухвали.

При постановленні ухвал суду від 01 лютого 2021 року та від 05 березня 2021 року, судом роз`яснено учасникам справи наслідки ст.109 ЦПК України, відповідно до якої, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (а.с.146-147, а.с.151-152).

Під час розгляду цивільної справи судом було вжито всі заходи, передбачені ч.ч.2, 3, 4 ст.12 ЦПК України, згідно якої учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні таким правом позивач не скористався. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1054 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позовної заяви Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» м.Київ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію рішення суду направити учасникам справи, для відому.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено 25 травня 2021 року.

Суддя О. М. Савенко