Справа № 136/1066/20
провадження № 2/136/280/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом проти ОСОБА_2 (далі - відповідач), з вимогою розірвати їх шлюб, який був зареєстрований 29.12.2007 Тверським ЗАГС Управління ЗАГС м. Москви Російської Федерації, актовий запис №2439.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

29.12.2007 Тверським ЗАГС Управління ЗАГС м. Москви Російської Федерації між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо і спільне господарство не ведуть, а тому сім`я фактично розпалась. Позивач вважає, що примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам її та дітей. На підтвердження вказаних обставин позивачем подано суду: копії свідоцтва про шлюб між сторонами; свідоцтва про народження спільних з відповідачем дітей та довідку від органу місцевого самоврядування за місцем проживання позивача та її дітей.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 08.09.2020 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому заперечується проти задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази.

Згідно позову, причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є необґрунтованими і збереження шлюбу між сторонами відповідатиме інтересам подружжя та їхніх дітей, враховуючи те, що останні є для відповідача найголовнішою цінністю життя. Крім того, відповідач запевняє, що кохає свою дружину та дітей і вважає необхідним збереження постійного спілкування з ними, також дітям потрібна повноцінна сім`я. Відповідач просив надати сторонам строк для примирення.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначено, що доводи вказані у відзиві відповідача не відповідають дійсності, вони є маніпулятивними та вводять суд в оману. Так, з грудня 2019 сторони проживають окремо, що відповідачем не спростовується у відзиві, однак раніше сторони жили у наданій їм у користування квартирі матері позивача. Всі 13 років подружнього життя були для позивача нестерпними, оскільки супроводжувалися фізичним, психічним, економічним та іншим насильствами. Крім того позивач зазначає, що у 2017 році відповідач шляхом обману вивіз на деякий час їх малолітнього спільного сина, без попереднього її дозволу чи повідомлення, а 2020 року повторно вчинив такі дії відносно спільної дочки. Зрештою, відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей, хоча має таку можливість, а позивач змушена шукати додаткового заробітку.

Відповідач заперечення щодо відповіді на відзив не подав.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне.

29.12.2007 Тверським ЗАГС Управління ЗАГС м. Москви Російської Федерації між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6-7). Згідно довідки виконкому та актів депутатів Липовецької міської ради діти проживають з позивачем за однією адресою, а відповідач перестав проживати з ними спільно (а.с. 8). Через різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують, а позивач неодноразово 2017 та 2020 р.р. зверталася до правоохоронних органів щодо конфліктів з відповідачем. Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме інтересам її та дітей, а примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе. Разом з тим, відповідач заперечує проти задоволення позову оскільки кохає свою дружину та дітей і вважає необхідним збереження постійного спілкування з ними. Відповідач просив суд надати сторонам строк для примирення.

Суд, з огляду на встановлені обставини, вирішуючи питання про розірвання шлюбу між сторонами, виходить з наступних норм права та мотивів їх застосування.

Як визначено ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як визначено у ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме інтересам її та дітей, а примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе.

Суд зважає на відзив відповідача, у якому він заперечує проти задоволення позову оскільки кохає свою дружину та дітей і вважає необхідним збереження постійного спілкування з ними, а також на його прохання надати сторонам строк для примирення. Однак, суд враховує правову позицію Верховного Суду викладено у постанові від 03.12.2020 по справі №456/848/16-ц, у якій зазначено, що згідно з ч. 3. та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Крім того, ст 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 29.12.2007 Тверським ЗАГС Управління ЗАГС м. Москви Російської Федерації, актовий запис №2439, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню.

В цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд, вирішує порушене позивачем питання щодо залишення її прізвища в силу вимог ст. 113 СК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 19, 23, 76-80, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити у повному обсязі позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований 29.12.2007 Тверським ЗАГС Управління ЗАГС м. Москви Російської Федерації, актовий запис №2439.

Залишити позивачеві для подальшого іменування прізвище « ОСОБА_1 ».

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко