П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року

м. Рівне

Справа № 564/1733/20

Провадження № 22-ц/4815/438/21

Головуючий у суді першої інстанції:

суддя Олійник П.В.

Окрему ухвалу Костопільського районного суду

Рівненської області постановлено 30 листопада 2020 року

в м. Костопіль Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Акціонерне товариство "Банк Форвард";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна;

представники учасників справи:

третьої особи адвокат Музичко Руслана Василівна;

за участі: представника заявника адвоката Музичко Руслани Василівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової Ольги Іванівни адвоката Музичко Руслани Василівни на окрему ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Форвард", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна; про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства "Банк Форвард" (далі АТ "Банк Форвард" або банк), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І.; про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи свої вимоги, зазначала, що 08 вересня 2011 року вона взяла кредит у Публічному акціонерному товаристві "Банк Руский Стандарт" (далі ПАТ "Банк Русский Стандарт") задля придбання телевізора на загальну суму 1 130 гривень строком на 6 місяців. Сплачувала кошти відповідно до розрахунків, внесла останній платіж у березні 2012 року і вважала кредит повністю погашеним. Однак на початку 2020 року виявила, що її банківську картку було заблоковано. Як виявилось згодом, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. було відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису №1800, виданого 30 серпня 2019 року приватним нотаріусом Разумовою О.І. про стягнення з позивача заборгованості на користь АТ "Банк Форвард", який є правонаступником ПАТ Банк Русский Стандарт, у сумі 46890,12 гривень за період з 30 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року. Позивач вважала цей виконавчий напис протиправним та безпідставним і таким, що не підлягає виконанню.

З наведених мотивів просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розумової О.І. від 30 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1800, про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT "Банк Форвард" заборгованості в сумі 46 040,12 гривень.

Заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2020 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. від 30 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1800 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в сумі 46 040,12 гривень.

Стягнуто з АТ "Банк Форвард" на користь держави судовий збір в сумі 880,40 гривень.

Окремою ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2020 року про неналежне виконання службових обов`язків під час вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. повідомлено Міністерство юстиції України та покладено на нього обов`язок провести перевірку в діяльності нотаріуса задля забезпечення усунення порушень під час вчинення нотаріальних дій та запобіганню їх повторенню.

Спонуканням до постановлення ухвали стало те, що на переконання суду попередньої інстанції спірний виконавчий напис було вчинено через недбале виконання службового обов`язку нотаріусом, а саме при вчиненні нотаріального напису остання не дотрималася вимог пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій та ст. 87 і 88 Закону України "Про нотаріат", чим порушила права позивача.

На окрему ухвалу представником приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. адвокатом Музичко Р.В. подано апеляційні скарги, де вона покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що суд попередньої інстанції дійшов хибного висновку про пропуск стягувачем строку звернення із заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису, адже у такій заяві стягувач зазначив, що право вимоги щодо стягнення заборгованості виникло 30 березня 2019 року. Щодо відсутності доказів направлення вимоги до боржника, то представник нотаріуса покликалась на те, що із заяви позивача про відкриття поточного рахунку було зазначено, що всі вимоги направляються їй SMS-повідомленнями. Тому стягувач не міг надати паперове підтвердження направлення повідомлень. Стверджувала, що при винесенні спірного виконавчого напису нею були додержані вимоги законодавства та перевірено безспірність заборгованості лише формальним ознакам на підставі наданих стягувачем документів. Крім того, вважала, що справа не була підсудна Костопільському районному суду, а повинен був розглядатися Шевченківським районним судом м. Києва за місцем виконання виконавчого напису або Шевченківським районним судом м. Києва за правилами загальної підсудності, виходячи з місця реєстрації юридичної особи відповідача.

З викладених підстав просила скасувати окрему ухвалу.

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 01 червня 2021 року апеляційну скаргу на заочне рішення залишено без задоволення, а рішення суду без змін.

Переглядаючи законність окремої ухвали суду попередньої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої-сьомої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є: виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

До того ж окрема ухвала повинна відповідати вимогам щодо змісту ухвал суду, зокрема бути обґрунтованою та мотивованою.

Вона може бути ухвалена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли порушенню саме матеріального або процесуального закону, які саме права громадян порушено.

Як з`ясовано судами за результатами розгляду цивільної справи по суті, 08 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Русский Стандарт", правонаступником якого є АТ "Банк Форвард", укладено кредитний договір № 91678674, згідно з яким відповідачу надано кредит в сумі 1 300 гривень строком на 6 місяців. В подальшому, 30 серпня 2019 року, нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1800 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в сумі 46 040,12 гривень. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 30 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року.

Спірні відносини виникли через те, що позивач вважала виконавчий напис незаконним, оскільки нотаріус не перевірив безспірності боргу, а також, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло більше трьох років.

Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України "Про нотаріат" в чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису редакції визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних спрямований на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Проте, як і матеріали справи так й надані нотаріусу документи до заяви про вчинення виконавчого напису, не містять доказів надіслання банком вимоги позичальнику про повернення заборгованості по кредитному договору та отримання боржником такої вимоги.

Крім того, кредитний договір між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Русский Стандарт" укладено 08 вересня 2011 року, а останній платіж по даному договору згідно графіку мав бути здійснений 09 березня 2012 року. В свою чергу заяву про вчинення виконавчого напису було подано лише в серпні 2019 року, тобто строк для звернення до нотаріуса є пропущеним.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису зобов`язана була перевірити, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а не взяти до уваги голослівні застереження стягувача в заяві про вчинення виконавчого напису, що право вимоги виникло 30 березня 2019 року.

Отже, оскільки за результати розгляду справи було встановлено наявність обґрунтованих порушень під час вчинення виконавчого напису, які є недопустимі під час здійснення нотаріусом своєї професійної діяльності, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про постановлення окремої ухвали.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування судового рішення, позаяк зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, що має на меті задоволення лише задоволення вимог, а не спростування неналежного виконання обов`язків нотаріусом.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", пункт 32). Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Підставами для залишення оскаржуваної ухвали без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при її ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367-368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Разумової Ольги Іванівни адвоката Музичко Руслани Василівни залишити без задоволення, а окрему ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено: 01.06.2021

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

С.С.Шимків