Провадження № 2-з/760/545/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року заявник звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою і просить забезпечити позов до подачі нею позовної заяви шляхом накладення арешту на автомобіль AUDI A4 1.8, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 26 травня 2015 року, який зареєстрований за ОСОБА_2 , та заборонити його відчуження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2020 року заяву було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2020 року заяву було повернуто до Києво-Святошинського районного суду Київської області для направлення до належного суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2021 року в ухвалі від 05 жовтня 2020 року було виправлено описку, зазначено назву суду, до якого необхідно направити справу за підсудністю: «Солом`янський районний суд м. Києва».

При зверненні до суду заявник посилалася на те, що має намір звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

Предметом спору в даній справі буде визнання за нею права на спільне сумісне майно подружжя - автомобіль, AUDI A4 1.8, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 26 травня 2015 року.

Зазначає, що 07 серпня 2013 року був зареєстрований її шлюб з ОСОБА_2 .

Вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та з позовом про стягнення аліментів на дитину.

За час спільного життя ними був придбаний автомобіль AUDI A4 1.8, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 26 травня 2015 року.

Вважає, що відповідач має намір продати спільне майно, що утруднить виконання рішення суду.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, згідно з п. 1, 1-1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до звернення до суду з позовом, позивач просить накласти арешт на автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.13 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для вжиття заходів забезпечення позову з підстав, визначених ч.2 ст.149 ЦПК України, до звернення до суду з відповідним позовом є відсутність у провадженні суду спору між сторонами.

Наявність спору у провадженні суду є підставою для його учасників заявляти перед судом клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в поряду ч.1 ст.149 ЦПК України,

За змістом п.п.2,3 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову, а після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

В такому випадку, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Судом встановлено, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду м. Києва перебуває справа по спору між сторонами про поділ майна подружжя, в якій ухвалою суду від 08 лютого 2021 року відкрито провадження.

Інформація про звернення учасників справи до суду з заявою про забезпечення позову при зверненні до суду та після відкриття провадження в ній відсутня.

З урахуванням викладеного вище, звернення заявника до суду з вказаною заявою в порядку ч.2 ст.149 ЦПК України, а саме до звернення з позовом про розподіл майна подружжя, 05 жовтня 2020 року, тобто 7 місяців тому, знаходження в провадженні суду позову про розподіл майна подружжя між сторонами, суд вважає, що заходи забезпечення позову з заявлених підстав на стадії вирішення сторонами спору в суді не можуть бути вжиті.

За таких обставин підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва