Житомирський апеляційний суд
Справа №277/859/20 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Коломієць О.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №277/859/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В. в смт Ємільчине,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала заяву б/н від 18.09.2008 року. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000,00 грн. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за вказаним вище правочином. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 30.06.2020 утворилася заборгованість у розмірі 23561,12 грн, яка складається: 3456,01 грн заборгованість за кредитом; 20105,11 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 23561,12 грн.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.09.2008 в сумі 3456,01 грн та 308,21 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову у повному обсязі. Зазначає, що у матеріалах справа наявна довідка про умови кредитування, у якій сторонами погоджено зокрема базову відсоткову ставку.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 вересня 2008 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», назву якого змінено на АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 30 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 18 вересня 2008 року становить 23561,12 грн, з яких: 3456,01 грн заборгованість за кредитом; 20105,11 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості цих вимог.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за договором, просив стягнути тіло кредиту та відсотки за його користування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 підписала не тільки анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг від 18.09.2008, а й довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка універсальна» 30 днів пільгового періоду від 18.09.2008, у якій вказано базову процентну ставку на місяць 3,0%.

У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за договором б/н 18.09.2008, виданий Банком із якої вбачається, що ОСОБА_1 частково погашала заборгованість за відсотками та станом на 30.06.2020 сума заборгованості за відсотками становить 20105,11 грн.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України вказує, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 заначено, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.

Разом з тим, у матеріалах справи наявна довідка із якої вбачається, що термін дії кредитної картки б/н від 18.09.2008 до 01/10 року. А тому, сума заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 18.09.2008 по 29.01.2010 рік та з урахуванням часткового погашення такої заборгованості позичальником, її сума становить 502 грн 92 коп.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, із збільшенням розміру заборгованості за кредитним договором стягнутої з відповідача з 3456 грн 01 коп. до 3958 грн 93 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ст.141 ЦПК України апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви в сумі 353 грн 13 коп., за подання апеляційної скарги - 529 грн 70 коп. судового збору.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково .

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2020 року змінити, збільшивши розмір стягнутої заборгованості за кредитним договором б/н від 18.09.2008 з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з 3456 грн 01 коп. до 3958 грн 93 коп., з яких: 3456 грн 01 коп. заборгованість за тілом кредиту та 502 грн 92 коп. заборгованість за відсотками.

Стягнути ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 882 грн 83 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді