Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1946/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Левко Т.Ю.,

секретар судового засідання - Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна мати позивача- ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача- ОСОБА_4 .

Після смерті батьків позивача, відкрилася спадщина в тому числі спадкове майно, що складається із земельних часток (пай), які розташовані на території Королівської територіальної громади Закарпатської області, які перебували у колективній власності АДРЕСА_1 , розміром кожний по 1,09 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

На випадок своєї смерті, мої батьки, заповідального розпорядження не залишили.

Спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає.

Спадкоємцем до спадкового майна, першої черги є також рідна сестра позивача-відповідачка ОСОБА_2 , яка спадщину не прийняла та таке не заперечує проти прийняття такої в цілому позивачем ОСОБА_1 .

В зв`язку з необхідністю оформлення спадщини, що залишилася після смерті батьків, позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для подачі документів на оформлення спадщини, однак нотаріусом було запропоновано з вирішенням даного питання звернулись до суду, оскільки оригінали право встановлюючих документів - Сертифікати на право на земельну частку(пай), було втрачено і серед документів батьків, позивач знайшов тільки їх копію, у зв`язку із чим нотаріусу було представлено тільки його копію, що унеможливлює видачу останнім свідоцтва про право на спадщину на вказане, належне спадкодавцю право, та було рекомендовано звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання заявленого до них позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна мати позивача- ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача- ОСОБА_4 .

Після смерті батьків позивача, відкрилася спадщина в тому числі спадкове майно, що складається із земельних часток (пай), які розташовані на території Королівської територіальної громади Закарпатської області, які перебували у колективній власності АДРЕСА_1 , розміром кожний по 1,09 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та належав матері позивача ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії РН №172855, виданого 05.08.2004 року, на підставі рішення Виноградівської РДА № 250 від 12.07.2004 року, вартістю 9390 грн. 00 коп. та його батьку ОСОБА_5 , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії РН №172767, виданого 16.08.2004 року, на підставі рішення Виноградівської РДА № 250 від 12.07.2004 року, вартістю 9390 грн. 00 коп.

На випадок своєї смерті, мої батьки, заповідального розпорядження не залишили.

Спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає.

Спадкоємцем до спадкового майна, першої черги є також рідна сестра позивача-відповідачка ОСОБА_2 , яка спадщину не прийняла та таке не заперечує проти прийняття такої в цілому позивачем ОСОБА_1 .

За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач ОСОБА_1 , спадщину після смерті батьків прийнято одноособово. Аналогічну преюдиційну обставину підтверджено Рішенням Виноградівського районного суду від 16.12.2010 року по справі за №2-1687/10, яке вступило в законну силу 27.12.2010 року.

Крім того, Рішенням Виноградівського районного суду від 02.12.2010 року по справі за №2-о-137/10, встановлено той факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто позивача по даній справі.

Згідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій у Постанові від 01 жовтня 2019 року у справі №924/848/18, де суд зазначив, що преюдиціальність- це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв`язку з необхідністю оформлення спадщини, що залишилася після смерті батьків, позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для подачі документів на оформлення спадщини, однак нотаріусом було запропоновано з вирішенням даного питання звернулись до суду, оскільки оригінали право встановлюючих документів - Сертифікати на право на земельну частку(пай), було втрачено і серед документів батьків, позивач знайшов тільки їх копію, про що подав відповідне оголошення про втрату оригіналу Сертифікатів в ЗМІ- газету «Регіональні Новини» за №13(8718) від 10.04.2021 року», у зв`язку із чим нотаріусу було представлено тільки його копію, що унеможливлює видачу останнім позивачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на вказане, належне спадкодавцю право, що підтверджується відмовою нотаріуса за №155/01-16 від 02.04.2021 року.

Таким чином, одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на згадане нерухоме майно спадкоємець-позивач ОСОБА_1 не може, що згідно вимог п.23 Постанови Пленуму Верховного Суді України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» є підставою для звернення до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

За змістом ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

ВССУ у своєму Листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

У відповідності до п.11 Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Пленум ВСУ у Постанові № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності в цілому на спадкове майно.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), право на земельний частку (пай), який розташований на території Королівської територіальної громади Закарпатської області та перебував у колективній власності СВАТ ім.Шевченка смт. Королево, Виноградівського району, розміром 1,09 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та належав матері позивача ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії РН №172855, виданого 05.08.2004 року, на підставі рішення Виноградівської РДА № 250 від 12.07.2004 року, який зареєстровано 05.08.2004 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №179.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), право на земельний частку (пай), який який розташований на території Королівської територіальної громади Закарпатської області та перебував у колективній власності СВАТ ім.Шевченка смт. Королево, Виноградівського району, розміром 1,09 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), та батьку позивача ОСОБА_6 , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії РН №172767, виданого 16.08.2004 року, на підставі рішення Виноградівської РДА № 250 від 12.07.2004 року, який зареєстровано 16.08.2004 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №181.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийТ. Ю. Левко