КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/281/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 за вх. № 68698 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 за вх. № 120823 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Шум Л.М.,-

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про визнання факту щодо права власності на безхозне рухоме та нерухоме майно держави Російська Федерація.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року у відкритті провадження за вказаною заявою відмовлено на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що при її винесенні судом порушені норми процесуального та матеріального права, та розглянути заяву по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту поданої заяви вбачається спір про право.

Висновки суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: визнати факт щодо права власності на безхозне рухоме та нерухоме майно держави Російська Федерація.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Так, у заяві ОСОБА_1 просить встанови факт щодо права власності на безхозне рухоме та нерухоме майно.

При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що рухоме та нерухоме майно, на яке заявник просить визнати право власності, є безхозним.

Факт, який просить встановити заявник, може оспорюватись чи не визнаватись заінтересованою особою.

Таким чином, із змісту поданої заяви вбачається спір про право, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив заявнику у відкритті окремого провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду є безпідставними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 17 листопада 2020 постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційних скарг немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 за вх. № 68698 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 за вх. № 120823 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2021 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко