Справа № 716/319/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

з участю секретаря судових засідань Якимик К.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т АН О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Заставнівського районного суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій просила розірвати між ними шлюб, зареєстрований 01.12.1998 в с.Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №18 та стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 гривень щомісячно до її повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.12.1998 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У вказаному шлюбі у них народилася двоє дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, їх сімейне життя погіршилося, протягом останнього року спільного проживання між ними почалися сварки та непорозуміння, внаслідок чого між ними зникло почуття поваги та любові. З вересня 2019 вони припинили сімейні відносини, проживають окремо. Вказує, що просиною розпаду сім`єю стало те, що відповідач підтримує відносини з іншою жінкою, проживає з нею. В зв`язку із наведеним позивачка вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, фактично припинив існування і втратив будь-який сенс. Також в позові позивачка вказує, що вона неодноразово намагалася налагодити сімейні стосунки з метою збереження сім`ї, проте вони результатів не дали. З цих підстав просила шлюб між ними розірвати.

Крім цього, в обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з часу припинення її шлюбних відносин з відповідачем, останній допомогу на утримання доньки не надає, участі в її вихованні не приймає. Вказує, що донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. В зв`язку із цим, позивака не спроможна в повній мірі забезпечити доньку усім необхідним: продуктами харчування, предметами вжитку, одягом тощо. Саме тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50000 гривень щомісячно, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав вказаних в позовній заяві. Додали, що позивачка та відповідач з вересня 2019 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, в них різні бюджети. Вона проживає разом із донькою відповідач участь в утриманні доньки не приймає. Саме тому позов просили задовольнити, а також просили стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав вказаних у відзиві, що надав (а.с. 46-49). Суду пояснив, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів зазначає, що відповідач як батько неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміє про свій обов`язок по утриманню доньки. Однак вказує, що заявлений розмір аліментів є занадто високим та відповідач вказану суму аліментів сплачувати неспроможний. Також у відзиві зазначає, що у відповідача існують ряд обставин, визначених ст. 182 СК України, а саме: на утриманні відповідача є важкохворий 83- батько, який потребує постійного догляду; відповідач офіційно не працевлаштований та не має офіційного стабільного заробітку; малолітня донька, на яку просить позивачка стягувати аліменти є здоровою та не потребує додаткових витрат на лікування. Також зазначає, що відповідач регулярно надає кошти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на її утримання. А також оплачує навчання старшої доньки ОСОБА_7 . Аліменти в розмірі 5000 гривень він сплачувати неспроможний, це буде для нього значним тягарем. Додав, що в змозі сплачувати аліменти в мінімальному розмір, а тому просив задовольнити позовні вимоги частково.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивачки, представників сторін, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.12.1998, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 01.12.1998 (а.с. 9). У вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.07.2016 та корпії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого Заставнівським РВ УДМС в Чернівецькій області 23.06.2015 (а.с. 10-12).

Причиною розпаду сім`ї є те, що подружні стосунки між сторонами погіршилися та те, що на даний час вони не підтримують будь-яких відносин.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Саме тому, а також враховуючи, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують будь-яких відносин, суд приходить до висновку, що надання сторонам додаткового строку для примирення є недоцільним.

Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, відсутність між сторонами будь-яких відносин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 01.12.1998 (а.с. 9) видно, що після реєстрації шлюбу позивачка ОСОБА_1 змінила своє прізвище « ОСОБА_8 » на прізвище « ОСОБА_9 », однак враховуючи, що від останньої клопотань про залишення даного прізвища чи відновлення дошлюбного прізвища не надходило, то суд це питання не вирішує.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до норм глави 15 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с. 10).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька.

Судом встановлено, що малолітня неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачкою, перебуває на утриманні останньої, здорова, відвідує Баламутівський дошкільний навчальний заклад, відповідач з сім`єю не живе. Вказане вбачається та підтверджується довідкою, актом обстеження умов проживання позивачки (а.с. 28-29).

Також вставлено, що відповідач офіційно не працює, займається сільським господларстмвом з чого отримує дохід, проживає з важкохворим батьком за яким здійснює догляд, здоровий за станом здоров`я, інших неповнолітніх дітей він немає. Наведене підтверджується актом обстеження умов проживання відповідача, довідкою (а.с. 58-59).

Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» №1082-IX від 15.12.2020, станом на дату ухвалення рішення 21.05.2021 становив 1921 гривень, забезпечення якого є в рівній мірі обов`язком, як матері так і батька.

З огляду на наведене, при призначенні аліментів, суд враховує, матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів.

Таким чином суд, врахувавши вимоги статті 182 СК України та інші обставини, що мають істотне значення вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_10 з відповідача необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1921 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду викладеного, з відповідача на користь позивачки належить стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 840,60 гривень за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 840,60 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, і позов в цій частині задоволено частково, а саме в розмірі 40%, то суд вважає, що з відповідача на користь держави, пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги про стягнення аліментів, належить стягнути судовий збір в розмірі 336,24 грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно цих вимог закону судом встановлено, що представник позивачки ОСОБА_2 надав позивачці ОСОБА_1 правничу допомогу у формі ознайомлення із документами, підготовці та складенні позовної заяви, судового представництва. За отриману правничу допомогу позивачка ОСОБА_1 сплатила представнику ОСОБА_2 гонорар в розмірі 4700 гривень. Наведене вбачається з розрахунку суми гонорару за надання правової допомоги та квитанції (а.с. 38, 39).

Також судом встановлено, що представник відповідача ОСОБА_3 надав відповідачу ОСОБА_4 правничу допомогу у виді правового аналізу позовної заяви; консультації та обрання правової позиції, складання відзиву на позовну заяву. Для надання вказаних юридичних послуг представником відповідача було витрачено 6 години. Вказане підтверджується розрахунком судових витрат (а.с. 55). Пунктом 3.2 Договору про надання професійної правничої допомоги від 04.01.2021, укладеного між адвокатом Загарією О.Д. та відповідачем ОСОБА_4 визначено вартість однієї години витрат на правничу допомогу розмірі 1300 грн. (а.с. 55). За отримані юридичні послуги відповідач ОСОБА_4 сплатив представнику ОСОБА_3 гонорар в розмірі 10000 гривень. Наведене вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №19 від 14.01.2021 (а.с. 56). В судовому засіданні представник відповідача адвокат Загарія О.Д. пояснив, що вказаний розмір гонорару відповідач сплатив за всі види послуг, в тому числі і за представництво відповідача в судовому засіданні по цивільній справі про поділ майна подружжя.

По вказаній справі витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката Загарії О.Д. становлять 3000.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу представниками сторін дотримані норми чинного законодавства, а враховуючи, що позов в частині стягнення аліментів задоволено частково, то з сторін належить стягнути витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Саме тому, суд вважає, що відповідача слід зобов`язати сплатити позивачці різницю судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1700 гривень.

На підставі викладеного, ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 200, 206, 235, 247, 259, 263 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 01 грудня 1998 року в с. Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області за актовим записом №18.

Стягувати з ОСОБА_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 30.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 840,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 336,24 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу шляхом взаємозаліку в розмірі 1700 гривень.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає в с.Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області;

Представник позивача: ОСОБА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000043 від 10.08.2015;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає в с.Баламутівка Заставнівського району Чернівецької області;

Представник відповідача: ОСОБА_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000132 від 20.05.2017.

Повний текст рішення виготовлено 31.05.2021.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ