Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 травня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Бурдун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Просто-страхування» у грудні 2018 року звернулося до суду із зазначеною позовною заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2018 дана цивільна справа розподілена головуючому судді Корніловій Ж.О.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2021, цивільну справу № 758/17061/18 (номер провадження 2/758/1392/21) передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., на підставі рішень зборів суддів Подільського районного суду м. Києва № 1 від 04.01.2021, № 2 від 12.01.2021 та № 3 від 14.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08 березня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» та ОСОБА_1 уклали Поліс № АК/4583496 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Chevrolet AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

10 травня 2017 року на 46 км а/д Київ - Чернігів в с. Залісся Броварського району Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 ; та забезпечений транспортний засіб «Chevrolet AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

03 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до AT «Просто- страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок даної пригоди потерпіла особа ОСОБА_2 зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до Висновку/Калькуляції № 120580 від 22 травня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 11 085,30 гривень.

Відповідно до платіжного доручення № 10985 від 15 червня 2017 року AT «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхове відшкодування в розмірі 11 085,30 гривень.

Таким чином, фактичні витрати AT «Просто-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 11 085,30 гривень.

Відповідно до Постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2017 року ОСОБА_1 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом «Chevrolet AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги на адресу відповідача. Однак, останній жодним чином не відреагував на дане звернення.

Також ПАТ «Просто-страхування» понесло додаткові судові витрати в розмірі 3 000,00 гривень, які пов`язані із наданням правничої допомоги.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного-товариства «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 11 085, 30 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 гривень та судові витрати, пов`язані із виплатою професійної правової допомоги у розмірі 3000,00 гривень

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомленийвідповідно до вимог закону, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з копії постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2017, встановлено, що 29.04.2017 о 19-06 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 46 км а/д Київ-Чернігів в с. Залісся Броварського району Київської області, рухаючись зі сторони м. Києва в напрямку м. Чернігова, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi ASH» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. При цьому ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Alkotest 6810 «Драгер» в присутності двох свідків, результат тесту - 1,57 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.9, 13.1 ПДР України, а отже в його діях вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Даною постановою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 10 200 грн та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На момент вчинення ДТП у водія ОСОБА_1 була застрахована відповідальність власника транспортного засобу, згідно з полісом № АК/4583496, укладеного з ПАТ «Просто-страхування» 07.03.2017.

Згідно з копією повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку 03.05.2017 до голови правління АТ «Просто-страхування» звернувся ОСОБА_2 з повідомленням про ДТП, яке сталося 29.04.2017.

Броварським відділом поліції ГУНП в Київській області АТ «Просто-Страхування» видана довідка № 717056 про дорожньо-транспортну пригоду (вих № 9052/109/1003/02-17 від 25.05.2017).

Згідно з висновку акту огляду транспортного засобу від 03.05.2017, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi ASX», держ.№ НОМЕР_2 складає 0,47.

Згідно висновку/калькуляції № 120580 від 22.05.2017, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 11 085,30 гривень.

Будь-яких заперечень із сторони відповідача щодо неправильності складання такого висновку не подано, а відтак суд приймає зазначений висновок, як такий яким вірно визначений розмір заподіяння шкоди.

ОСОБА_2 06.06.2017 звернувся до голови правління АТ «Просто-страхування» із заявою про виплату/доплату страхового відшкодування. Після чого АТ «Просто-страхування» 15.06.2017 було складено страховий акт № 120580.

Як вбачається з платіжного доручення № 10985 від 15.06.2017 АТ «Просто-страхування» виплатило на рахунок ОСОБА_2 суму страхового відшкодування за ремонт автомобіля 11 085, 30 грн.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений.

Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки дії відповідача потягли цивільно-правові наслідки, позивач АТ «Просто-страхування» відшкодувало шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі, а відтак позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 11 085, 30 гривень.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 3 тис. грн., суд зазначає наступне.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Така позиція закріплена і у п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у яких судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Зокрема, п. 48 зазначеної вище постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З урахуванням того, що позивачем були надані договір про надання правової допомоги та документи, що свідчать про оплату послуг наданих адвокатом, оформлені у встановленому законом порядку, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3 тис. грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 22659 від 17.12.2018 про сплату судового збору у сумі 1762,00 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» у порядку регресу відшкодування завданих збитків у розмірі 11 085 (одинадцять тисяч вісімдесят п`ять) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок та витрати зі сплати правничої допомоги у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивач - Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування», місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Герцена, будинок 10, ;

- відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Д. В. Петров