Провадження № 4-с/761/222/2020
У Х В А Л А

Іменем України

13 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Кутіковій М.Г., Колзаковій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2020 року до суду надійшла зазначена скарга.

У вимогах скарги заявник просить:

визнати незаконною бездіяльність Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненадання ОСОБА_1 , як стороні виконавчого провадження - боржнику матеріалів виконавчого провадження №62160027 для ознайомлення та зняття копій;

зобов`язати державного виконавця Чорного В.В. або іншу уповноважену особу Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (відновити право заявника) шляхом надання ОСОБА_1 матеріалів виконавчого провадження №62160027 для ознайомлення та зняття копій;

визнати незаконними дії та бездіяльність Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо накладення арешту на кошти на банківських рахунках ОСОБА_1 у Головному управлінні по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 (для зарахування заробітної плати) та № НОМЕР_2 (для зарахування пенсії) та невжиття заходів до звільнення зазначених коштів з-під арешту;

зобов`язати начальника Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (відновити право заявника) шляхом скасування арешту, накладеного державним виконавцем у межах виконавчого провадження №62160027 на кошти на банківських рахунках ОСОБА_1 у Головному управлінні по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 (для зарахування заробітної плати) та № НОМЕР_2 (для зарахування пенсії).

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 29.07.2020 року заявниця виявила що її банківські рахунки для отримання заробітної плати та пенсії були арештовані. Після з`ясування підстав накладення арешту було встановлено, що на виконанні у Шевченківському районному відділі ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №62160027 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів (справа №761/36725/19).

Як зазначає заявниця, за адресою, яка зазначена у виконавчому листі вона не проживає та їй не було відомо ні про прийняте рішення, ні про відкриття виконавчого провадження.

30.07.2020 року заявниця особисто звернулась до Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, зняття з них копій та отримання ідентифікатора доступу до АСВП. Вона зазначає, що в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження їй було відмовлено в грубій формі та з посиланням на запроваджений карантин відмовили у прийнятті заяв.

Також заявниця вважає, що були відсутні підстави для накладення арешту на рахунки (для отримання заробітної плати та пенсії), так як Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає арешт таких рахунків і передбачає інший механізм такого звернення.

04.08.2020 року заявниця через скриньку для поштової кореспонденції та поштою подала заяву з вимогою зняти арешт з рахунків, проте будь-якої реакції на заяву не було, рахунки і на даний час арештовані.

В судовому засіданні, яке відбулось 09.12.2020 року представник заявника зазначив, що він не підтримує вимоги скарги в частині зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з рахунків, оскільки арешт скасовано. В іншій частині представник заявника та заявник скаргу підтримали та просили її задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 13.01.2021 року заявник та її представник не з`явились, звернулись до суду із заявою про слухання справи в їх відсутність, скаргу просили задовольнити.

Представники Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзив на вимоги скарги не направили.

А тому у відповідності до положень ч.2 ст.450 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, вислухавши представника скаржника та скаржника, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У відповідності до положень частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 2 зазначеної статті визначає обов`язки виконавця. У відповідності до п.2) ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Крім того, згідно із п.7) ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Як встановлено судом, 05.02.2020 року Шевченківський районний суд м.Києва розглянув справу за позовом АТ Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за яким з ОСОБА_1 на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 124 189,61 грн. та 1921,00 грн. судового збору.

Рішення набрало законної сили та 13.04.2020 року було видано виконавчий лист на його примусове виконання.

Постановою від 22.05.2020 року державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорний В.В. розпочав виконавче провадження №62160027 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Постановою від 14.07.2020 року державний виконавець наклав арешт на грошові кошти що містяться на рахунках боржника.

Постанова для виконання була направлена до банківських установ.

Матеріали виконавчого провадження не містять інформації про сплату на рахунок стягувача будь-яких сум, стягнутих під час вчинення виконавчих дій.

На підтвердження тієї обставини, що кошти з пенсійного та зарплатного рахунку були спрямовані на погашення заборгованості заявник надала виписки по рахункам.

Проте із виписки неможливо встановити на який рахунок було перераховані кошти та хто є їх отримувачем.

Як вбачається з довідок, виданих 29.07.2020 року Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий для зарахування заробітної плати та № НОМЕР_2 для зарахування пенсії.

30.07.2020 року заявниця направила на адресу Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №62160027 та зняття копій.

Варто зауважити, що в заяві ОСОБА_1 не зазначає адресу за якою вона може отримати поштову кореспонденцію, не вказано контактного номеру телефону (вона лише зазначила адресу електронної пошти).

Суду не надано заявником доказів отримання Шевченківським районним відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначеного листа.

Після відкриття провадження за скаргою, 03.10.2020 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просила направити на поштову адресу всі документи виконавчого провадження №62160027 в тому числі, постанову про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором доступу до АСВП, всі постанови про розшук та арешт майна та коштів боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження та повідомити письмово або телефоном, або електронною поштою дату, місце та час коли вона зможе ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження та зняти з них копії.

На вказаний лист Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав відповідь від 09.10.2020 року в якій повідомив, що 01.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки 16.09.2020 року Шевченківський районний суд м.Києва скасував заочне рішення на підставі якого було видано виконавчий лист. Додатково ОСОБА_1 було повідомлено, що в межах виконавчого провадження №62160027 постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не виносилась та за вказаним виконавчим провадженням на депозитний рахунок відділу грошові кошти, стягнуті в порядку примусового виконання не надходили.

04.08.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з рахунків у Головному управлінні по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 (для зарахування заробітної плати) та № НОМЕР_2 (для зарахування пенсії) та надала копії довідок від 29.07.2020 року.

У Шевченківському районному відділі Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заява від 04.08.2020 року та повторна аналогічна заява підписана ОСОБА_1 20.08.2020 року були зареєстровані 28.08.2020 року за вхідним номером 58723 та 60074.

Як вбачається з листа Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №149859 від 07.09.2020 року, ОСОБА_1 повідомлено що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобіганню поширенню на території України короновірусу СОVІD-19» Міністерством юстиції України виданий наказ від 16.03.2020 №654/7 «Про організацію роботи апарату Міністерства юстиції України в період карантину» у зв`язку з чим в органах ДВС не проводиться особистий прийом громадян. А тому було роз`яснено що сторони мають право ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Заявниця та її представник не надали суду доказів, що наказ на підставі якого не проводиться особистий прийом громадян державними виконавцями скасований та відпала відповідно підстава для такого обмеження.

Аналогічне оголошення міститься на сайті Міністерства юстиції України за посиланням https://minjust.gov.ua/news/info/kontakti-departamentu-dvs-na-period-karantinu.

А тому, враховуючи що наказ Міністерства юстиції України на підставі якого обмежено можливість проведення особистого прийому громадян державними виконавцями не скасовано, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині визнання незаконною бездіяльності Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненадання ОСОБА_1 , як стороні виконавчого провадження - боржнику матеріалів виконавчого провадження №62160027 для ознайомлення та зняття копій та зобов`язання державного виконавця Чорного В.В. або іншу уповноважену особу Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (відновити право заявника) шляхом надання ОСОБА_1 матеріалів виконавчого провадження №62160027 для ознайомлення та зняття копій.

У відповідності до положень ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.2 зазначеної статті).

Частина 10 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Крім того, частиною 2 статті 59 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Частина 4 статті 59 Закону також визначає, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право накласти арешт на грошові кошти боржника, які містяться на його рахунку.

Крім того, суду не було надано доказів що до звернення до суду із скаргою (скарга направлена до суду 07 серпня 2020 року, а заява про скасування арешту - 04 серпня 2020 року, тобто враховуючи мінімальні строки пересилання поштової кореспонденції на час звернення до суду із скаргою державний виконавець не міг навіть отримати клопотання про скасування арешту), після отримання інформації з банківської установи, державний виконавець відмовив ОСОБА_1 у скасуванні арешту з рахунків для виплати заробітної плати та пенсійного забезпечення. А тому суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині визнання незаконними дії та бездіяльності Шевченківського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо накладення арешту на кошти на банківських рахунках ОСОБА_1 у Головному управлінні по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 (для зарахування заробітної плати) та № НОМЕР_2 (для зарахування пенсії) та невжиття заходів до звільнення зазначених коштів з-під арешту;

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 16.09.2020 року було скасовано заочне рішення від 05.02.2020 року.

25.09.2020 року ОСОБА_1 надала копію ухвали до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просила закінчити виконавче провадження.

Постановою від 01.10.2020 року державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчив виконавче провадження №62160027 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» - скасовано заочне рішення на підставі якого видано виконавчий лист.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, що державний виконавець порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд приходить до висновку що відсутні законом передбачені підстави для задоволення заявлених вимог скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Н.Г.Притула