головуючий у суді І інстанції Бортницька В.В.
провадження № 22-ц/824/1191/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
У Х В А Л А

18 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів Слюсар Т.А., Суханової Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 січня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення відсотків та пені, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з позовом до АТ КБ «Приватбанк», у якому просила:

стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 відсотки та пеню за договором депозитного вкладу № SAMDN1915 від 22 червня 2010 року, за період часу з 20 січня 2015 року по 08 жовтня 2018 року, у розмірі 1 429,52 доларів США;

стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 відсотки та пеню за договором депозитного вкладу № SAMDN2142 від 26 червня 2013 року, за період часу з 20 січня 2015 року по 08 жовтня 2018 у розмірі 743,53 доларів США;

стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 % річних за кожен день прострочення з 18 лютого 2015 року по 08 жовтня 2018 року у розмірі 582 607,95 доларів США;

стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 22 червня 2010 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № SAMDN1915 «Мультивалютний» строкового банківського вкладу на суму 80 000 грн на термін 12 місяців зі сплатою 19,5% річних.

Крім того, 26 червня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № SAMDN2142 «Стандарт» строкового банківського вкладу (депозиту) на суму 5 000 доларів США строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 9,25 % річних.

На виконання умов цього договору позивачем було внесено грошові кошти в розмірі 5000 доларів США. У зв`язку з невиконання взятих на себе зобов`язань за вказаними договорами, позивач звернулась до відповідача з позовною заявою в Солом`янський районний суд міста Києва та рішенням цього суду стягнуто з відповідача суму вкладів та відсотки за даними вкладами. Рішенням Апеляційного суду міста Києва змінено рішення Солом`янського районного суду міста Києва в частині розміру сум, що підлягають до стягнення.

Оскільки на сьогодні рішення суду в частині повернення суми депозиту не виконане, позивач звернувся до суду щодо стягнення відсотків за вказаними договорами, 3% річних відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3% річних за час прострочення повернення вкладу за період з 20 січня 2015 року по 08 жовтня 2018 року за договором № SAMDN1915 від 22 червня 2010 року та за договором № SAMDN2142 від 26 червня 2013 року у розмірі 29 097 грн 54 коп.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 371 887 грн 13 коп.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 4 103 грн 94 коп.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 січня 2020 року стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 14 500 грн.

Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, однак не вирішено питання про стягнення судових витрат, про стягнення яких було зазначено представником позивача в судових дебатах, надано відповідну заяву та докази понесення таких витрат, наявні обґрунтовані підстави визначені статтею 270 ЦПК України щодо ухвалення додаткового судового рішення та стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційні скарги, у яких просить змінити рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року в частині суми стягнутої з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 пені та зменшити її розмір, відповідно до принципів розумності, справедливості та пропорційності та скасувати додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 січня 2020 року.

Під час апеляційного розгляду справи до Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Куценка О.В. про зупинення провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 320/5115/17.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечив проти задоволення клопотання про зупинення апеляційного провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, колегія апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі з огляду на таке.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року справу № 320/5115/17 (провадження № 61-38234св18) за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення відсотків, трьох відсотків річних та неустойки (пені) за договорами банківських вкладів, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходив із того, що необхідно відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 6-64цс19), а також для вирішення виключної правової проблеми, що є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Обґрунтовуючи необхідність відступу від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходив з такого.

За змістом наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду вартість послуги, на яку нараховується пеня у розмірі трьох відсотків за кожен день прострочення, співпадає з розміром утримуваних банком коштів (у контексті вирішуваної справи - сума неповернутого банківського вкладу з нарахованими на нього відсотками, який після закінчення строку дії відповідного договору трансформувався у банківський рахунок).

Цей висновок не ґрунтується на положеннях частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та не відповідає нормам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Визначення вартості вказаних послуг банку є ключовим для вирішення питання про розмір відповідальності банку.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), щодо застосування у подібних правовідносинах частини 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом цієї правової норми розмір неустойки може бути зменшений рішенням суду за обов`язкової наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов`язання збитків; б) таке перевищення є значним; в) за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Тобто сам факт перевищення розміру неустойки над розміром збитків не є достатньою підставою для застосування цієї статті.

На думку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, вирішення наведених вище правових питань містить виключну правову проблему, а передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року справу № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) прийнято та призначено до розгляду.

У пункті 10 частини 1 статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки правовідносини у справі № 757/50263/18-ц подібні з правовідносинами у справі № 320/5115/17, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду та яка нею не розглянута, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у справі № 757/50263/18-ц до завершення розгляду справи № 320/5115/17 Великою Палатою Верховного Суду.

Разом з цим, колегія апеляційного суду вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до статті 254 ЦПК провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

У зв`язку з цим, учасникам справи необхідно повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Задовольнити клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зупинення провадження у справі.

Зупинити провадження у справі № 757/50263/18-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення відсотків та пені до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17.

Учасникам справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 січня 2021 року

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Т.А. Слюсар

Є.М. Суханова