Справа № 159/4771/20
Провадження № 2/159/82/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: представника позивача адвоката Ткачука О.В.,

представника відповідача адвоката Дзундзи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних техзасобів за допомогою програми «EasyCon» цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Альфа - Банк" про визнання іпотеки, що виникла за іпотечним договором, припиненою; зняття заборони відчудження нерухомого майна, припинення записів у Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек,

ВСТАНОВИВ:

17.09.20 р. позивачем було подано до суду вказаний вище позов (а. с. 1 11). Позивач просить визнати іпотеку, що виникла за іпотечним договором від 15.05.07 р., посвідченим приватним нотаріусом Ковельського міськнотокругу Козоріз Н.С. за реєстраційним № 2 330, припиненою; зняти заборону відчудження нерухомого майна, а саме:

- приміщення магазину будматеріалів заг. пл. 422 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить іпотекодавцю на праві приватної власності за свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.10.05 р., виданим на підставі рішення Ковельської міськради Волинської області № 388 від 20.10.05 р., зареєстрованого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», про що зроблено запис за № 193 у реєстровій книзі 2, у електронному реєстрі прав власності 20.03.07 р. за реєстраційним № 12 537 163;

- земельної ділянки пл. 0, 0 231 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.02.05 р., посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міськнотокругу Заліською Н.М. за реєстровим № 378, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 16.02.05 р. за № 472388, що має цільове призначення: для розміщення та добудови магазину, кадастровий № якої :02:007:0010; припинити записи у Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, а саме: № 34331970 від 15.05.07 р., № 34176476 від 15.05.07 р. а у Державному реєстрі іпотек, а саме: № 34331660 від 15.05.07 р., № 34176449 від 15.05.07 р.. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 15.05.07 р. між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ним було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 074 22 05/07 про надання кредиту (далі договір про надання відновлювальної кредитної лінії, кредитний договір) у розмірі 255 937 швейцарських франків з процентною ставкою 9, 5 % річних і з кінцевим терміном повернення до 14.05.17 р.. У забезпечення його кредитних зобов`язань між сторонами 15.05.07 р. було укладено іпотечний договір (далі іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міськнотокругу Козоріз Н.С. за реєстраційним № 2 330, за умовами якого іпотекодавець передає у іпотеку іпотекодержателю як забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії вказане вище нерухоме майно. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 03.03.15 р. у справі № 159/5 261/13 ц було частково задоволено позов АТ "Укрсоцбанк" та стягнуто з нього на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 047 349 грн, 73 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 102 522, 62 швейцарських франка, що еквівалентно сумі 863 445 грн, 51 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 19 888, 56 швейцарських франків, що еквівалентно сумі 167 501 грн, 45 коп.; 1 947, 61 швейцарських франків пені, що еквівалентно сумі 16 402 грн, 77 коп.. За постановою заст. нач. В ДВС Ковельського МРУЮ від 11.05.16 р. було відкрито виконавче провадження (далі ВП) № 510617722 з примусового виконання рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 03.03.15 р. на підставі виконавчого листа № 159/5 261/13 ц від 04.04.16 р.. Внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» засобом приєднання до АТ «Альфа Банк», правонаступником АТ «Укрсоцбанк» є відповідач відповідно до передавального акта від 11.10.19 р., затвердженого загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» № 4/2019 і рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» № 5/2019 від 15.10.19 р.. За ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 23.04.20 р., що залишена без змін за постановою Волинського апеляційного суду від 07.07.20 р., замінено сторону стягувача у ВП на відповідача у розглядуваній справі як правонаступника. За постановою заст. нач. відділу Ковельського МРВ ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 13.07.20 р. у ВП було замінено сторону стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на відповідача у розглядуваній справі. За постановою заст. нач. відділу Ковельського МРВ ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.08.20 р. ВП було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження». 12.08.20 р. він звернувся до відповідача із письмовою заявою від 12.08.20 р., що отримана відповідачем 26.08.20 р. під розпис, вказавши, що згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 «Права та обов`язки сторін» іпотечного договору, іпотекодержатель зобов`язаний виключити з Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчудження нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек запис щодо предмета іпотеки за договором протягом 2 х робочих днів після погашення усієї заборгованості іпотекодавця перед іпотекодержателем відповідно до договору, яким обумовлено основне зобов`язання. Просив відповідача негайно виключити з Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчудження нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек запис щодо предмета іпотеки, а саме: вказаного вище нерухомого майна. Однак за станом на 17.09.20 р. відповідач не виконав своїх зобов`язань, передбачених іпотечним договором, протиправно та всупереч вимогам Закону України «Про іпотеку». Покликаючись на ст. ст. 526, 598, 599, 16, 593, 3, 12 15, 20 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», судову практику, Закон України «Про нотаріат», Закон України «Про іпотеку», Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», постанову КМ України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17.10.13 р. № 868, зазначає, що враховуючи протиправну бездіяльність відповідача, що полягає у незверненні самостійно до держреєстратора з клопотанням про виключення з Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчудження нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек записів щодо предмета іпотеки, порушено його права. Вважає, що наявний спір про право та покликаючись на судову практику, ст. ст. 1, 3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 74 Закону України «Про нотаріат», п. п. 5, 6.1 Гл. 15 Розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 р. № 296/5, просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 25.09.20 р. провадження у справі відкрито (а. с. 51).

За ухвалою суду від 11.01.21 р. апеляційну скаргу відповідача на вказану вище ухвалу суду від 25.09.20 р., повернуто апелянтові.

Копію вказаної вище ухвали суду від 25.09.20 р. та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем було отримано під розпис 06.10.20 р. (а. с. 56).

21.10.20 р. представником відповідача - адвокатом - подано до суду відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 26.10.20 р. (а. с. 66 69, 75), обґрунтований тим, що позову не визнає, вважає його безпідставним та доводи не доведеними. Зазначає, що відзив на позовну заяву відповідачем подано невчасно - після 21.10.20 р.. Зазначає, що, дійсно, за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 03.03.15 р. у справі № 159/5 261/13 ц, що набрало законної сили, було частково задоволено позов АТ "Укрсоцбанк" та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 047 349 грн, 73 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 102 522, 62 швейцарських франка, що еквівалентно сумі 863 445 грн, 51 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 19 888, 56 швейцарських франків, що еквівалентно сумі 167 501 грн, 45 коп.; 1 947, 61 швейцарських франків пені, що еквівалентно сумі 16 402 грн, 77 коп.. Судом, при цьому, встановлено факт укладення кредитного договору на умовах, визначених у ньому; укладення між банком та ОСОБА_1 06.03.09 р. - додаткової угоди № 1, 17.09.10 р. додаткової угоди № 2; отримання позичальником кредиту. З метою примусового виконання вказаного вище рішення суду Ковельський МРВ ДВС від 11.05.16 р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. 07.08.20 р. ВП закінчено з підстав фактичного виконання рішення суду. Тобто протягом 4 - х років рішення перебувало на примусовому виконанні, що підтверджує факт продовження користування ОСОБА_1 належними банку грошовими коштами. Покликаючись на ст. ст. 1 054, 1 049 ЦК України, зазначає, що 11.08.20 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області відкрито провадження у справі № 159/2 937/20 за позовом АТ "Альфа - Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 347 560 грн, 63 коп. за договором відновлювальної кредитної лінії № 074 22 05/07 від 15.05.07 р. у зв`язку з неналежним виконанням кредитного зобов`язання. Покликаючись на ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України, зазначає, що належні та допустимі докази належного виконання позивачем свого зобов`язання у справі відсутні, а тому відсутні підстави для припинення договору іпотеки та зняття заборони відчудження і припинення записів про таку щодо майна, переданого у іпотеку банку. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Копію відзиву на позовну заяву з доданими до нього доказами позивачем було отримано під розпис 26.10.20 р..

За станом на 11.01.20 р. відповіді на відзив на позовну заяву до суду не подано.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча належно повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав.

У судовому засіданні представник позивача адвокат - позов підтримав повністю, обгрунтувавши його доводами, наведеними у позовній заяві. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат - у судовому засіданні позову не визнала, надала суду пояснення, аналогічні доводам, наведеним у відзиві на позовну заяву та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності позивача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін - адвокатів, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 03.03.15 р. у цивільній справі № 159/5 261/13 ц провадження № 2/159/2/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було частково задоволено позов та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 1 047 349 грн, 73 коп.; судові витрати у справі (а. с. 20 23).

Та обставина, що між позивачем у розглядуваній справі та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» 15.05.07 р. було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 074 22 05/07 на умовах, визначених у ньому, стверджується копією такого договору (а. с. 13 16) та вказаним вище судовим рішенням від 03.03.15 р..

Та обставина, що між позивачем у розглядуваній справі та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» 15.05.07 р. в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 074 22 05/07 було укладено іпотечний договір на умовах, визначених у ньому, стверджується копією такого договору (а. с. 17 19) та вказаним вище судовим рішенням від 03.03.15 р.. Предметом такого договору стало вказане вище позивачем нерухоме майно, а саме: приміщення магазину та земельна ділянка (а. с. 17 19).

У подальшому, як слідує з копії постанови заст. нач. відділу ДВС Ковельського МРУЮ від 11.05.16 р. про відкриття виконавчого провадження, було відкрито таке за № 51061722 про примусове виконання виконавчого листа (далі в/л) № 159/5 261/13 ц, виданого 04.04.16 р. Ковельським міськрайсудом Волинської обл. у цивільній справі № 159/5 261/13 ц провадження № 2/159/2/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 24).

Вказаною вище копією постанови від 11.05.16 р. про відкриття виконавчого провадження, стверджується та обставина, що рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 03.03.15 р. у цивільній справі № 159/5 261/13 ц набрало законної сили і звернуто до виконання.

У подальшому, під час виконання В ДВС в/л, виданого на підставі рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 03.03.15 р. у цивільній справі № 159/5 261/13 ц, відповідно до копії постанови Волинського апеляційного суду від 07.07.20 р., залишено без змін ухвалу Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 23.04.20 р. у цивільній справі № 159/5 261/13 ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, якою було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайсудом Волинської обл. на виконання вказаного вище рішення суду у цивільній справі № 159/5 261/13 ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 25 27).

Тобто в ході виконання відкритого ВП судом було вирішено питання про заміну сторони виконавчого провадження і за постановою заст. нач. відділу Ковельського МРВ ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 13.07.20 р., копію якої надав суду позивач, і держвиконавцем у ВП було замінено сторону стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на відповідача у розглядуваній справі АТ «Альфа Банк» відповідно до ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 23.04.20 р. та постанови Волинського апеляційного суду від 07.07.20 р. у цивільній справі № 159/5 261/13 ц (а. с. 28).

За постановою заст. нач. відділу Ковельського МРВ ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) від 07.08.20 р. про закінчення виконавчого провадження ВП було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, про аналізувавши доводи позивача та надані ним докази, враховує, що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у її редакції, чинній на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (07.08.20 р.), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За змістом ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у її редакції, чинній на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (07.08.20 р.), у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином ВП було закінчено 07.08.20 р. у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до даних Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 223836831 від 14.09.20 р., відомості щодо предмета іпотечного договору майна ОСОБА_1 наявні у вказаних позивачем реєстрах як актуальні (а. с. 32 - 47).

Як стверджується копією заяви вимоги ОСОБА_1 від 12.08.20 р., він із такою звернувся до стягувача відповідача у розглядуваній справі, та наголошував на невідкладному виконанні останнім пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 іпотечного договору: просив негайно виключити з Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчудження нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис щодо предмету іпотеки, а саме: вказаного вище нерухомого майна (приміщення магазину та земельної ділянки) (а. с. 30).

Представник відповідача адвокат не заперечила у судовому засіданні того, що відповідачем отримано вказану вище письмову вимогу позивача, а з огляду за зміст відзиву на позовну заяву та доводи відповідача про незгоду з вимогами позивача, між сторонами є спір, так як відповідач вважає, що і після закінчення 07.08.20 р. ВП у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду від 03.03.15 р. згідно з виконавчим документом, підстав вважати іпотеку припиненою, а зобов`язання - повністю виконаним немає, адже він вже звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 347 560 грн, 63 коп. за договором відновлювальної кредитної лінії № 074 22 05/07 від 15.05.07 р. у зв`язку з неналежним виконанням кредитного зобов`язання (справа № 159/2 937/20).

Дійсно, як стверджується копією ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської області від 24.09.20 р. у цивільній справі № 159/2 937/20 провадження № 2/159/849/20 за позовом АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, АТ «Альфа Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 суми 347 560 грн і за ухвалою суду від 11.08.20 р. було відкрито провадження у такій справі.

Однак відкриття провадження у іншій - цивільній справі № 159/2 937/20 за позовом акціонерного товариства "Альфа - Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тим же кредитним договором у розмірі 347 560 грн, 63 коп. за положеннями ст. 625 ЦК України, мало місце після закінчення ВП по виконанню в/л у цивільній справі № 159/5 261/13 ц у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Крім того суд враховує, що відповідно до даних з ЄДРСР, 12.11.20 р. у цивільній справі № 159/2 937/20 було ухвалене судове рішення, що за станом на 11.01.21 р. не набрало законної сили і, відповідно, жодне примусове виконання за ним не провадиться.

Доводи ж представника відповідача адвоката - на заперечення позовних вимог у тій їх частині, що 11.08.20 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області було відкрито провадження у іншій цивільній справі № 159/2 937/20 за позовом акціонерного товариства "Альфа - Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тим же кредитним договором у розмірі 347 560 грн, 63 коп. за положеннями ст. 625 ЦК України, що і є підставою для відмови у задоволенні позову, то суд такі доводи відкидає з огляду на таке.

Суд враховує, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання, дійсно, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту ст. ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором було забезпечено договором іпотеки щодо вказаного вище нерухомого майна: приміщення магазину, земельної ділянки.

Як слідує із змісту ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання це зобов`язання боржника за договором кредиту, а також зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

За змістом ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про іпотеку» у її редакції, чинній на дату укладення іпотечного договору, обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Державна реєстрація здійснюється особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя, в якому зазначається певна інформація.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 223836831 від 14.09.20 р. (а. с. 41 44), у власності ОСОБА_1 є вказане вище спірне нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а саме: приміщення магазину та земельна ділянка. У розділі «Актуальна інформація про держреєстрацію іпотеки» за № запису про іпотеку 34331660 (спец розділ) від 15.05.07 р. приватним нотаріусом зареєстровано іпотечний договір, реєстраційний номер іпотеки: 4956988 від 15.05.07 р. щодо таких об`єктів нерухомого майна як земельна ділянка та приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначено у ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі, зокрема,:

- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Верховним Судом України в постанові від 08.02.17 р. у справі № 6 - 2560цс16 висловлена правова позиція, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. ст. 598, 599 ЦК України). Оскільки забезпечене іпотекою зобов`язання за договором кредиту виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки, що є похідними від кредитного договору, припиняються.

Аналогічна позиція щодо припинення іпотеки у разі виконання основного зобов`язання зазначена у постанові Верховного Суду України від 04.02.15 р. у справі № 6 - 243цс14.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція), що ратифікований ВР України 17.07.97 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

В рішенні по справі «Федоренко проти України» від 01.06.06 року ЄСПЛ визначив основні критерії, згідно яких необхідно оцінювати дотримання вимог ст. 1 Першого протоколу до Конвенції у справах, що стосуються втручання в майнові права особи:

- чи мало місце втручання у майно в розумінні Конвенції;

- чи було втручання законним в контексті положень національного законодавства;

- чи переслідувало втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства;

- чи було втручання у право власності справедливим, тобто чи було дотримано «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у т. ч. шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Встановлено, що АТ «Альфа Банк» використано право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, виконання зобов`язання за яким було забезпечено іпотечним договором, у судовому порядку та у повному обсязі.

Позивачем заборгованість, визначена у рішенні суду від 03.03.15 р., сплачена, тобто, рішення суду виконано у повному обсязі, що свідчить про виконання основного зобов`язання.

З часу, коли кредитний договір припинив свою дію, іпотека згідно іпотечного договору могла зберігатись виключно щодо невиконаного позичальником основного зобов`язання, а тому твердження банку про наявність боргу є необґрунтованими, оскільки дія кредитного договору припинилась, а банк має можливість в межах трирічного строку позовної давності лише використати своє право, передбачене положеннями ч. 2 ст. 625 ЦПК України.

На реалізацію такого свого право банк і звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 по питанню стягнення грошових сум за положеннями ст. 625 ЦК України.

Згідно з висновком, наведеним у Постанові Верховного Суду від 14.11.18 р. у справі № 500/4127/16 - ц (провадження № 61 - 22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржника всієї суми заборгованості за кредитним договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки).

У п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.19 р. зроблено висновок про те, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором, припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, що є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14.02.18 р. у справі № 910/16461/16; також у п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.18 р. у справі № 522/407/15-ц).

Враховуючи встановлені вище обставини, що полягають у припиненні основного зобов`язання, суд приходить до висновку про необхідність визнання іпотеки припиненою.

Незважаючи на ці обставини, відповідачем порушуються права позивача щодо припинення його зобов`язань за іпотечним договором не зверненням до реєстратора для зняття обтяжень майна позивача.

Заперечення відповідача проти позову у зв`язку з наявністю іншого спору між тими ж сторонами з приводу стягнення із ОСОБА_1 сум, передбачених ст. 625 ЦК України, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки таке право банк мав право реалізувати в межах загального строку позовної давності і реалізував після закриття ВП; рішення суду по вирішенню такого спору на даний час законної сили не набрало, та і компенсація за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання не є складовою основного зобов`язання.

Тому іпотеку слід визнати припиненою, наявну заборону відчуження спірного належного позивачеві нерухомого майна (приміщення магазину, земельної ділянки) та відомості, внесені до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна щодо нерухомості, що обмежують право власності позивача, слід припинити (скасувати).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 175, 178, 179, 209, 280, 281, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 16, 526, 599, 625 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4, 17 Закону України «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати іпотеку, що виникла на підставі іпотечного договору від 15.05.07 р., посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. за реєстраційним № 2 330, припиненою.

Зняти заборону відчудження нерухомого майна, а саме:

- приміщення магазину будівельних матеріалів заг. пл. 422 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 як іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.10.05 р., виданого на підставі рішення Ковельської міськради Волинської області № 388 від 20.10.05 р., зареєстрованого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», про що зроблено запис за № 193 у реєстровій книзі 2; зареєстрованого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» у електронному реєстрі прав власності 20.03.07 р. за реєстраційним № 12 537 163;

- земельної ділянки пл. 0, 0 231 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 як іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.02.05 р., посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Заліською Н.М. за реєстровим № 378, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 16.02.05 р. за № 472 388, що має цільове призначення: для розміщення та добудови магазину, кадастровий № якої :02:007:0010.

Припинити (скасувати) записи у:

-- Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, а саме:

-№ 34331970 від 15.05.07 р.,

-№ 34176476 від 15.05.07 р.,

-- Державному реєстрі іпотек, а саме:

-№ 34331660 від 15.05.07 р.,

-№ 34176449 від 15.05.07 р..

Стягнути з акціонерного товариства "Альфа - Банк" на користь

ОСОБА_1 1 681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) грн., 60 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

представник позивача - адвокат Ткачук Олександр Вікторович, адреса: 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 41/3;

відповідач - акціонерне товариство «Альфа - Банк», юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ;

представник відповідача адвокат Дзундза Ольга Володимирівна, адреса: 80400, м. Кам`янка - Бузька Львівської області, вул. Героїв Небесної сотні, 34/33.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду виготовлено 20.01.21 р..