Справа № 201/219/21
Провадження № 2/201/1264/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23 квітня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпріцивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково виробниче об`єднання «Созидатель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2021р. ПрАТ «НВО «Созидатель» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1 5).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 16.02.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 41).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що AT «НВО «Созидатель» надавав послуги з опалення та гарячого водопостачання співвласникам багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі ОСОБА_2 , якій належить квартира АДРЕСА_2 у цьому будинку.

Послуги з опалення та гарячого водопостачання надавались відповідачу у відповідності до договору № 59, укладеного 16.10.2013р. між AT «НВО «Созидатель» та ОСОБА_3 .

Комунальні послуги надавались позивачем відповідачу належної якості та в повному обсязі, що підтверджується відсутністю надходження на адресу позивача актів - претензій (у відповідності до ч. 1, п. 9 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII встановлено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців) від відповідача.

Позивач не отримував в повному обсязі оплату за надані послуги від відповідача в результаті чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим АТ НВО «Созидатель» звернувся до суду для захисту свого порушеного права.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «НВО «Созидатель» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 13081,40 грн.; інфляційні збитки 635,90 грн., три відсотка річних 480,42 грн., пені 198,84 грн., а разом 14396,56 грн.

Представник позивача ОСОБА_4 надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 43).

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 15.03.2021р. і на 23.04.2021р. не з`явилась, про дати та час слухання справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу реєстрації (а.с. 39).

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ПрAT «НВО «Созидатель» надавав послуги з опалення та гарячого водопостачання співвласникам багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі і ОСОБА_2 , якій належить житлова квартира АДРЕСА_2 у цьому будинку.

Послуги з опалення та гарячого водопостачання надавались відповідачу у відповідності до договору № 59, укладеного 16.10.2013р. між AT «НВО «Созидатель» та ОСОБА_2 (а.с. 19 22).

У відповідності до п. 3.2.1 договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання № 59 від 16.10.2013р. споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги в строки та на мовах передбачених договором.

У відповідності до п. 2.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач зобов`язується оплачувати комунальні послуги за поточний місяць не пізніше 25 числа такого місяця.

У відповідності до п. 2.3 розмір щомісячної оплати за комунальні послуги на дату укладання цього договору визначається у додатку № 1 до договору. У разі зміни (коригування складових) тарифу на комунальні послуги, вони є обов`язковими для сторін з моменту їх введення в дію. Інформацію про зміну тарифу доводиться до споживача одним з таких способів: у рахунках на оплату, на інформаційних дошках у житлових будинках, а також в інтернеті на сайті www.sozidatel.dp.ua. Зміна тарифу не потребує внесення змін до цього договору.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до положень ст. ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Незважаючи на обов`язок оплачувати за фактично отримані послуги відповідач не здійснював оплату в період з січня 2019 року до травня 2020 року в результаті чого за вказаний період утворилась заборгованість, яка станом на грудень 2020 року дорівнює 14 396,56 грн, з яких: заборгованість за спожиті послуги 13 081,40 грн.; інфляційні втрати 635,90 грн.; 3 % річних 480,42 грн.; пеня 198,84 грн. (а.с. 29 32).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Верховний суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

У відповідності до п. 2.1 договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання № 59 від 16 жовтня 2013 року відповідач зобов`язується оплачувати комуні послуги за поточний місяць не пізніше 25 числа.

У відповідності до п. 5.2 договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання № 59 від 16 жовтня 2013 року у разі несвоєчасної сплати платежів за комунальні послуги споживач (відповідач) зобов`язаний сплатити виконавцю (позивач) пеню у розмірі 1 відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Враховуючи, що відповідач є споживачем послуг, які надає йому позивач, за які в повному обсязі він не розрахувався, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої відповідачем не спростовано, сума заборгованості за спожиті послуги в розмірі 13 081,40 грн., яка утворилася в період з січня 2019 року до травня 2020 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, врахувавши положення ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача й інфляційні витрати в розмірі 635,90 грн. та 3% річних в розмірі 480,42 грн. від простроченої суми.

Пунктом 5.2 договору про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання № 59 від 16 жовтня 2013 року передбачена пеня у розмірі 1 відсотка від суми заборгованості за кожен день прострочення, у зв`язку з чим заявлена позивачем пеня у розмірі 198,84 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача послуг оплачувати такі у строки, встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч. 2 ст. 32 Закону).

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері регулювання і встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 7 Закону, ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення тарифів щодо оплати побутових, комунальних та інших послуг, які надаються підприємствами і організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади, та погодження цих питань з підприємствами, установами й організаціями, які не належать до комунальної власності.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення» Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін/тарифів, а також по контролю за цінами/тарифами.

У Цивільному кодексі України (ст. 319) визначено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, інтересам суспільства.

Водночас, ч. 1 ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом; а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Чинне цивільне законодавство передбачає принцип свободи договору (ст. 3 ЦК України).

ПрAT «НВО «Созидатель» не є монополістом на ринку комунальних послуг, а тому ціни (тарифи) на послуги, які воно надає не є регульованими і відповідно не потребує затвердження їх органом місцевого самоврядування.

Відповідачка, як і інші співвласники багатоквартирного будинку, можуть в будь-який час обрати іншого виконавця комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та укласти з ним відповідні договори, розірвавши договори з ПрАТ «НВО «Созидатель».

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно з зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язання.

Відповідно до вимог ст.ст. 204, 205 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Послуги з опалення та гарячого водопостачання надавались відповідачу у відповідності до договору № 59, укладеного 16 жовтня 2013 року між AT «НВО «Созидатель» та ОСОБА_3 .

Вказаний договорів є чинним, не розірваним, судом недійсними не визнавався. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, у споживача є обов`язок оплати спожитих послуг саме за встановленим тарифом виникає із договору, укладеного із виробником/постачальником послуг.

Відповідно до п. 2.3 договору розмір щомісячної плати за комунальні послуги на дату укладання цього договору визначається у додатку № 1 до договору «Розрахунок щомісячної вартості опалення та гарячого водопостачання» на підставі встановлених у відповідності до законодавства тарифів. У разі зміни (коригування складових) тарифів на комунальні послуги, вони є обов`язковими для сторін з моменту їх введення у дію. Інформація про зміну тарифів доводиться до «споживача» одним з таких способів: у рахунках на оплату, на інформаційних дошках у житлових будинках, а також в Інтернеті на сайті: www.sozidatel.dp.ua. Зміна тарифів не потребує внесення змін до цього договору.

Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається.

У разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів.

Суду не було представлено належних і допустимих доказів того, що послуги позивача є неякісними, адже будь-яких претензій відповідач до ПрАТ «НВО «Созидатель» не направляв, актів, якими було б зафіксована незадовільна якість послуг не складав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ПрАТ «НВО «Созидатель» підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 2102,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись: ст.13 Конституції України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», ст.ст. 204,205,509, 525,526,527,625 ЦК України, ст.ст.156,162 ЖК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Науково виробниче об`єднання «Созидатель» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Науково виробниче об`єднання «Созидатель» (, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фарба, 4) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 13081,40 грн.; інфляційні збитки 635,90 грн.; три відсотка річних 480,42 грн., пені 198,84 грн., а разом 14396,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Науково виробниче об`єднання «Созидатель» (, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Андрія Фарба, 4) судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 30 квітня 2021 року.

Суддя О.С. Наумова