ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

19 травня 2021 року

м. Харків

справа №638/17467/19

провадження № 22-ц/818/931/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації про скасування висновку клініко-експертної комісії та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Цвірюк Д.В., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із вказаним позовом.

Позовні вимоги з урахуванням уточнень обґрунтовує тим, що 06.06.2019 року при наданні медичної допомоги її чоловікові ОСОБА_2 лікарями КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», а саме при проведенні оперативного втручання настала смерть останнього, що на думку позивача було вбивством її чоловіка та за фактом якого в Шевченківському ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження. Вважає, що лікарі КНП «Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладеної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» намагаються утриматись від видачі протоколу операції органу досудового розслідування. Зазначає, що оспорюваний висновок медичною установою їй також не направлявся. Вважає, що протокол операції не був опрацьований у висновку клінічно-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, що свідчить про неякісне надання медичної допомоги її чоловікові. Вважає, що в КНП «Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладеної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» була порушена ОСОБА_2 цілісність організму та його внутрішньої структури. Також у висновку клініко-експертної комісії не враховано того факту, що її чоловік прийшов до лікарні самостійно, без швидкої допомоги, у приймальному відділенні лікарні стан хворого був нормальний, без крововиливів, розбалансування сечостатевої системи сталося в процесі оперування грижі, чому під час оперативного втручання було зроблено лише місцеву анестезію, які підстави послугували видаленню яєчка, з яких причин була пошкоджена пахова артерія. Під час ознайомлення з висновком експерта клініко-експертна комісія не взяла до уваги те, що судовим медичним експертом не було досліджено зону оперативного втручання, а саме розрив артерії та її діаметр. З медичної карти хворого вбачається, що його кров`яний тиск не було пристосовано до того, що у хворого тиск впав майже до нуля. Різниця між тиском ІВЛ та тиском чоловіка була дуже велика, яка не контролювалась, внаслідок чого виник спазм бронхів. При цьому трубка ІВЛ була вставлена неправильно у стравохід, що сприяло мученням чоловіка перед смертю.

У зв`язку із чим просить, з урахуванням уточнень, скасувати висновок клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, а також стягнути з відповідача на її користь суму моральної шкоди у розмірі 99 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції , та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було надано належну оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, а саме протоколу патологоанатомічного дослідження № 556 від 10 червня 2019 року та медичній картці ОСОБА_2 №13400, яку позивач просила витребувати у КНП «Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладеної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова». Вказує, що протокол патологоанатомічного дослідження № 556 від 10 червня 2019 року є важливим документом, однак його текст неможливо прочитати. Між тим, саме там є докази, які скривають вбивство ОСОБА_2 . Однак суд взяв до уваги лише ті докази, які надруковані та є похідними від вказаного протоколу.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу та просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Відзив мотивований тим, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надала належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради з 06.06.2019 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою № 01-30/1132 від 11.06.2019 року.

Згідно висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи № 12-17/233-А/19 від 26.07.2019 причиною смерті ОСОБА_2 став гострий мегакаріобластний лейкоз (гемобластоз), який ускладнився гострим розладом кровообігу, про що свідчить гостре порушення гемодинаміки в мікроциркуляції легенів, набряк легенів, набряк легенів з дистелектазами та спазмом бронхів, гострі циркуляторні розлади в головному мозку з набряком та ділянками набухання тканини головного мозку. Смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14:40 годин в стаціонарі КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради. В зв`язку з виявленою у ОСОБА_2 невправною правосторонньою пахово-мошонковою грижею, внутрішньочеревною кровотечею, в стаціонарі ОСОБА_2 за період лікування з 06.06.2019 по 08.06.2019 були проведені оперативні втручання: 06.06.2019 року операція грижесічіння з аллапластикою; 08.06.2019 року операція лапаротомія, зупинка кровотечі, інтубація тонкого кишківника, санація, дренування черевної порожнини. Яких-небудь тілесних пошкоджень, окрім слідів операційного втручання і слідів медичних маніпуляцій, при дослідженні трупа ОСОБА_2 не встановлено.

Листом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2019 року № 17-06/К-9107/8617-зв до ДОЗ ХОДА надійшло звернення ОСОБА_1 з питань надання медичної допомоги чоловіку, ОСОБА_2 , в умовах КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладеної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова. Зазначеним листом надано доручення ДОЗ ХОДА провести клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_2 в у мовах зазначеного закладу охорони здоров`я.

Згідно Експертного висновку від 06.09.2019 року щодо надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_2 в умовах КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова, який був в подальшому переданий до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації встановлено, що надання медичної допомоги відповідає уніфікованому або локальному клінічному протоколу, затвердженому наказом МОЗ України від 02.04.2010 року № 297; у закладі розроблено, затверджено та погоджено в структурному підрозділі з питань охорони здоров`я державної адміністрації локальний клінічний протокол за профілем наданої медичної допомоги; медична документація ведеться відповідно до вимог наказу МОЗ України від 14.02.2012 № 110; пацієнт з наявним важким преморбідним фоном госпіталізований та оперований в ургентному порядку. З моменту госпіталізації у пацієнта було запідозрене захворювання системи крові, але в зв`язку з короткою тривалістю перебування в стаціонарі (2 ліжко-дня) не було можливості забезпечити обстеження з приводу цього захворювання в повному обсязі (стернальна пункція), запросити консультанта лікаря-гематолога, в зв`язку з чим діагноз мегакаріобластного лейкозу не було встановлено. Перебіг захворювання ускладнився кровотечею з мальформації яєчкової артерії, яке було вчасно діагностовано та проведено повторне оперативне втручання. Об`єм оперативних втручань вибрано вірно, проведено своєчасно та в повному обсязі. Консервативне лікування проводилось в повному обсязі. Помилок з боку лікарів не виявлено. Летальний результат в даному випадку настав внаслідок розладу кровообігу у хворого з мегакаріобластним лейкозом, хронічними захворюваннями серцево-судинної системи.

Відповідно висновку клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації клініко-експертна оцінка щодо якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводилась у складі експертів за напрямком: «Ортопедія і травматологія, хірургія, торакальна хірургія, комбустіологія, проктологія, ендоскопія» - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; «Патологічна анатомія, дитяча патологічна анатомія, судово-медична експертиза» - ОСОБА_5 ; «Анестезіологія, дитяча анестезіологія, токсикологія» - К.Лобойко, Р. Чаплицький опрацьовані матеріали: медична карта стаціонарного хворого № 13400 ОСОБА_2 , 67років, за період перебування на стаціонарному лікуванні з 06.06.2019 по 08.06.2019 років з результатом проведеної судово-медичної експертизи; протокол патологоанатомічної конференції по розбору випадку смерті хворого ОСОБА_2 від 31.07.2019року; копія протоколу наради комісійного розгляду (01.08.2019 року); довідка про перевірку фактів, викладених в заяві від 10.06.2019 № 2097/01-27 ОСОБА_1 на підставі наказу головного лікаря від 10.06.2019 року № 298.

Наказом МОЗ України від 05.02.2016 № 69 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування», затверджено Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я Автономної республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та зареєстровано 24.11.2016 №286/28416 у Міністерстві юстиції України .

Даним Положенням передбачено, що клініко-експертна комісія (КЕК) є консультативно-дорадчим органом, діючим на постійній або тимчасовій основі, що утворюється для колегіального розгляду звернень фізичний та юридичних осіб, правоохоронних органів щодо клініко-експертних питань профілактики, діагностики, медичного лікування, реабілітації, оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування за конкретним випадком у закладі охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування (далі 303) та фізичних осіб-підприємців, що проводять господарську діяльність у сфері охорони здоров`я у відповідній адміністративно-територіальній одиниці України.

Таким чином, згідно Положення КЕК є консультативно-дорадчим органом і його висновки мають рекомендаційний, а не обов`язковий характер.

Відповідно до розділу ІІ Положення основним завданням КЕК є проведення експертної оцінки запитуваної КЕК документації, яка передбачає клініко-експертну оцінку якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування шляхом експертизи первинної облікової документації, клінічних питань профілактики, діагностики, лікування та реабілітації, наявності відповідної кваліфікації спеціалістів за напрямом надання медичної допомоги та медичного обслуговування відповідно до вимог клінічних протоколів надання медичної допомоги, нормативно-правових актів у сфері охорони здоров`я.

Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться у випадках смерті пацієнтів, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання ЗОЗ або ФОП стандартів медичної допомоги та медичного обслуговування, клінічних локальних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами заявника та/або особи, яка представляє інтереси заявника.

Клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться протягом 30 календарних днів з дня надходження запиту чи звернення фізичної або юридичної особи. У разі неможливості прийняття рішення за цей час строк розгляду може бути продовжений на 15 календарних днів.

За результатами проведеної клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування складається Експертний висновок за формою, наведеною у додатку до цього Положення, який затверджується висновком за результатами клініко-експертної оцінки КЕК за формою, наведеною у додатку до Порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України від 28 вересня 2012 року № 752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2012 року за № 1996/22308 (далі висновок КЕО).

Повторна клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування одного й того самого громадянина з одного й того самого питання не проводиться.

На засіданні КЕК у разі потреби або за особистою ініціативою може бути присутній заявник та/або особа, яка представляє інтереси заявника.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем на підтвердженням своїх доводів не надано документів, які підтверджуюсь факт звернення позивача із відповідною вимогою з приводу надання їй копії вказаного висновку клініко-експертної комісії, так само як і не надано доказів того, що орган досудового розслідування звертався до КНП «Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством України.

Так, відповідно до п. 20 розділу ІV Положення експертні висновки та інші матеріали, що стосуються розгляду відповідних пропозицій, проектів тощо, є службовою інформацією, пов`язаною з процесом прийняття рішення.

Пунктом 25 розділу ІV Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я України Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських рад державних адміністрацій, затвердженим наказом міністерства охорони здоров`я України від 05.02.2016 № 69 передбачено, що копії висновку клініко-експертної оцінки видаються заявникам на їх вимогу.

Листом Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної обласної адміністрації № 02.02-02/К-5977 від 30.09.2019, відповідно до якого на адресу ОСОБА_1 був надісланий висновок клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації за результатами клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги ОСОБА_2 .

Також, п. 3 розділу ІV Положення встановлено, що під час проведення КЕК клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування без виїзду на місце конкретного випадку опрацьовуються офіційно надіслані копії (з печаткою закладу та підписом головного лікаря або заступника головного лікаря) або оригінали запитуваної документації.

З висновку клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації щодо надання медичної допомоги та медичного обслуговування ОСОБА_2 вбачається, що були опрацьовані наступні матеріали: медична карта стаціонарного хворого № 13400 ОСОБА_2 , 67років, за період перебування на стаціонарному лікуванні з 06.06.2019 по 08.06.2019 років з результатом проведеної судово-медичної експертизи; протокол патологоанатомічної конференції по розбору випадку смерті хворого ОСОБА_2 від 31.07.2019року; копія протоколу наради комісійного розгляду (01.08.2019 року); довідка про перевірку фактів, викладених в заяві від 10.06.2019 № 2097/01-27 ОСОБА_1 на підставі наказу головного лікаря від 10.06.2019 року № 298. (а.с 65-68)

Отже колегія суддів вважає, що комісія Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації діяла у межах та у спосіб, що передбачений діючим законодавством та було здійснено усіх заходів для всебічної та об`єктивної перевірки фактів, викладених у зверненні позивача.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 свої вимоги щодо відшкодування завданої їй моральної шкоди обґрунтовувала тим, що Шевченківським ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_2 в приміщенні КНП «МКЛШНМД ім.проф.Мещанінова». Також в обґрунтування завдання відповідачем моральної шкоди позивач посилається на катування її померлого чоловіка ОСОБА_2 працівниками КНП «МКЛШНМД ім.проф.Мещанінова».

Згідно з п. 9 ч 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що тягар доказування наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення (делікту), окрім вини, лежить саме на потерпілій особі, яка має належними та допустимими доказами довести суду: 1) факт наявності шкоди; 2) протиправність діяння (дії чи бездіяльності) особи, яка завдала шкоди; 3) причинний зв`язок між завданою шкодою та протиправним діянням особи, яка завдала шкоди.

В свою чергу, враховуючи наявний у цивільному законодавстві принцип презумпції вини завдавача шкоди, відповідач повинен довести суду відсутність своєї вини у скоєному цивільному правопорушенні.

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на думку колегії суддів, позивач всупереч ст. 81 ЦПК України, не довела та не надала належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що їй відповідачем було завдано шкоди, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявленого ОСОБА_1 позову і відмовив у його задоволенні.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 про помилковість висновків суду та незаконність ухваленого рішення, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки наявні у справі докази не підтверджують завдання відповідачем моральної шкоди позивачу.

Інші наведені представником позивача в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного ним рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що клініко-експертна комісія у цьому випадку не є суб`єктом владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, а її висновки не породжують обов`язкових юридичних наслідків для позивача, а є носієм певної інформації.

Відтак, спір, що розглядається, за своїм характером не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 569/17067/15-а.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна