Справа № 635/9026/19
Провадження № 2/635/881/2021
20 травня 2021 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді - Шинкарчука Я. А.,
при секретарі судового засідання - Желізовій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, -
12 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.
Позовна заява мотивована тим, що 28 квітня 2001 року між сторонами було укладено шлюб, про що складено актовий запис № 485, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданим Міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16 січня 2002 року, видане Міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, якій на час звернення з позовом до суду повних 18 років та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 05 вересня 2006 року, видане Міським відділом актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, якій на час звернення з позовом до суду повних 13 років. Станом на час звернення з даним позовом до суду, у їх молодшої доньки ОСОБА_4 , яка не досягла 14 років, відсутнє місце реєстрації. Позивач також не має місця реєстрації, що підтверджується відміткою у паспорті та довідкою про склад сім`ї з останнього місця реєстрації. Однак, під час обговорення питання стосовно реєстрації їх дитини, відповідач відмовився зареєструвати доньку за адресою свого проживання, а у позивача не має можливості зареєструвати дитину, адже в неї відсутнє місце реєстрації та нерухоме майно.
На підставі ухвали Харківського районного суду харківської області від 13 січня 2020 року позовна заяви прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, причини не явки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Будь - яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частиною 4 статті 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Судом встановлено, що сторони з 28 квітня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1 , виданим 28 квітня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, актова запис № 485.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 05 вересня 2006 року, видане Міським відділом актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, актова запис 3342.
Також, сторони є батьками повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16 січня 2002 року, видане Міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, актова запис № 165.
У відповідності до копії паспорта громадянина України, серії НОМЕР_4 , виданого 15 травня 2004 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання з ІНФОРМАЦІЯ_5 значиться за адресою: АДРЕСА_1 . 11 листопада 2019 року позивач знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Відомостей щодо іншого місця проживання судом не встановлено .
У порядку частини 6 статті 187 ЦПК України суду надана інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно до якої зареєстроване місце проживання останнього за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно довідки Національної Юридичного Університету імені Ярослава Мудрого № 253/18 від 19 листопада 2019 року, ОСОБА_1 працює в Національному Юридичному Університету імені Ярослава Мудрого на посаді асистента кафедри трудового права на умовах стокового трудового договору з 26 серпня 2010 року, наказ № 200- к від 03 вересня 2010 року по теперішній час.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 8-Б класі комунального закладу «Харківська гімназія № 169 Харківської міської ради Харківської області, що підтверджується довідкою Комунального закладу «Харківська гімназія № 169 Харківської міської ради Харківської області» № 269 від 21.11.2019 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послалась на відмову відповідача (батька дитини) зареєструвати дитину за адресою свого проживання, у той час як позивач позбавлена можливості зареєструвати дитину, оскільки сама не має місця реєстрації та нерухомого майна.
Відповідно до частини 3, 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Така ж позиція зазначена в статті 18 Конвенції ООН про права дитини, якою встановлюється загальна та однакова відповідальність обох батьків за виховання і розвиток дитини. Аналогічна правова норма викладена в статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», за якою батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Отже, при правовому обґрунтуванні вказаного спору необхідно враховувати принцип рівності прав батьків щодо їх дітей, передбаченого чинним національним законодавством України, зокрема і Конвенцією.
У відповідності до частини 1 статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Пунктом 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.
Судом встановлено, що позивачем не зазначено дій, які були здійснені нею з метою вирішення питання щодо реєстрації місця проживання їхньої дитини за адресою відповідача, не надано доказів щодо ухилення відповідача від будь-яких дій стосовно вирішення питання реєстрації місця проживання своєї доньки.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до копії паспорта громадянина України, серії НОМЕР_4 , виданого 15 травня 2004 року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що зареєстроване місце проживання останньої з ІНФОРМАЦІЯ_5 значилось за адресою: АДРЕСА_1 , між тим на передодні звернення до суду, а саме 11 листопада 2019 року позивач знялась з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. У той час згідно діючого законодавства батьки мають рівні права щодо їх дітей, а тому позивач (мати дитини) також зобов`язана забезпечити право своєї дитини на житло.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В силу правил статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду підлягають залишенню за його рахунок.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса для листування: АДРЕСА_3 .
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складений 31 травня 2021 року.
Суддя - Я.А. Шинкарчук