справа №932/1790/20
провадження №2/932/3958/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

16 листопада 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Ларіної К.А.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2020 року позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позову остання зазначила, що 05 вересня 2016 року відповідач прийшовши до дитячого садка в якому перебувала дитина позивача ОСОБА_3 , 2014 року народження та наніс останньому тілесні ушкодження легкого ступеню. Вказані обставини встановлені матеріалами кримінальної справи, яка ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська закрита у зв`язку із закінчення строків для притягнення до кримінальної відповідальності. Вважає, що неправомірними діями Відповідача було завдано істотної моральної шкоди дитині, яка полягає у спричиненні відчуття сильного фізичного болю, стресу внаслідок насильницьких дій з боку дорослого чоловіка. Внаслідок вказаних дій Відповідача у дитини порушився сон на тривалий час, з`явилася звичка повсюди розглядувати серед невідомих осіб саме того чоловіка, який спричинив йому біль, небажання знаходитися у публічних місцях, небажання відвідувати дитячий садок через побоювання повторного вчинення насильницьких дій з боку Відповідача, з`явилася боязнь темряви. З огляду на ці обставини, моральну шкоду позивач оцінює в 100000,00 гривень, що буде достатнім для вжиття заходів з поновлення нормального емоційного та психологічного стану дитини. Крім того просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1056 грн. 73 коп., що полягає у витратах на лікування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, вказавши на обставини, зазначені у позові.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, своїх заперечень щодо позовних вимог не надав, у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки не повідомив.

Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення справи розглядом до суду не надходило, суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив заочне рішення.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов слід задовольнити частково зважаючи на таке.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7)

05.09.2016 близько 17-00 годин ОСОБА_4 , перебуваючи на території дитячого садку № 210 по АДРЕСА_1 , підійшов до малолітнього ОСОБА_3 , який в цей момент перебував на дитячому майданчику разом з іншими малолітніми дітьми, взяв його своєю правою рукою за праве вухо, підняв його з лавки, утримуючи вухо та кинув малолітнього ОСОБА_3 на землю таким чином, що останній впав на спину і отримав тілесні ушкодження у виді забою та підшкірного крововиливу в проекції хребтової лінії в грудино поперековому відділі, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Після чого ОСОБА_4 , підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_3 , який в цей момент лежав спиною на землі, та наніс йому один удар в область тулуба, чим спричинив малолітньому ОСОБА_3 фізичний біль та тілесні ушкодження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року звільнено відповідача ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_4 дійсно застосовував фізичну силу відносно малолітнього, а враховуючи те, що даних про отримання малолітнім виявлених у нього тілесних ушкоджень деінде не встановлено, то поза розумним сумнівом можна прийти до висновку, що вони утворились внаслідок саме протиправних дій ОСОБА_4 , а тому його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження. (а.с.8-12)

Позивачем в позові зазначено, що матеріальну шкоду вона оцінює у сумі 1056,73 грн. - витрати на придбання ліків та товарів медичного призначення.

Водночас положеннями статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами статті 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Із наданих позивачем фіскальних чеків убачається, що витрати позивача на придбання ліків та товарів медичного призначення, судом відхиляються, оскільки представником позивача не надано оригінали таких доказів, а їх копії надані суду не належної якості, встановити, що саме купувала позивачка не можливо.

Відхиляються такі докази судом і з тих підстав, що позивачем не доведено, що витрати на придбання ліків були пов`язані з призначенням таких лікарем для ОСОБА_3 .

А тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої, частини третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В абзацах першому, другому пункту 4, абзаці другому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На переконання суду, ступінь вини відповідача встановлений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року в рамках кримінального провадження №0003829 та додатковому встановленню не підлягає.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Моральна шкода завдана ОСОБА_3 , полягає в тому, що останній зазнав істотної моральної шкоди, яка полягає у спричиненні відчуття сильного фізичного болю, стресу внаслідок насильницьких дій з боку дорослого чоловіка, і для повного відновлення психоемоційного та фізичного стану дитини потрібно багато часу.

Факт спричинення ОСОБА_3 в інтересах якого звернулася законний представник ОСОБА_2 , моральних страждань у суду сумнівів не викликає.

З урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами "Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_4 на її користь моральної шкоди в розмірі 24 156 гривень.

Суд, враховуючи обґрунтування стороною позовних вимог в частині наявності моральної шкоди, визнає наявність такої шкоди, тому що дійсно з пояснень позивача щодо зміни звичного укладу життя на певний період часу, вбачається, що людина вимушена була саме з вини відповідача відновлювати стан здоров`я свого сина, що вплинуло на звичайний спосіб їх життя та побуту, але позивачем характер, ступінь моральних переживань та страждань не було достатньо обґрунтовано в процесі вирішення справи.

Тому суд вважає, що позивачем завищена сума компенсації спричиненої винними діями відповідача моральної шкоди, не надано доказів в обґрунтування її в заявленому розмірі.

Керуючись статтями 22-23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. N 5), Постановою Пленуму Верховного Суду "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами) від 27 березня 1992 року N 6, статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 77, 78, 81, 82, 128, 141, 258, 259, 263-265, 280, 354-355 ЦПК України; суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 задовільнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 моральну шкоду в сумі 24 156 грн.

В решті вимог позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду проголошено 19.11.2021 о 08:15 год.

Суддя: В.І.Цитульський