н/п 4-с/490/25/2021 Справа № 490/2171/13-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Гоман А.А., за участі представника скаржника адвоката Крупки Ю.М., предстаника суб`єкта оскарження ОСОБА_1 , стягувача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Заводського відділу ДВС про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ( далі - Заводський ВДВС),-

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2020 року боржник ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця з наданням в подальшому в березні 2021 року уточненої скарги, в якій остаточно просив:

1) визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС Єльнікової А.М. щодо порядку здійснення розархунку заборгованості зі сплати аліментів;

2) визнати неправомірним, незаконним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 20.09.2020 року, складений на його вимогу щодо заборгованості ОСОБА_4 старшим державним виконавцем Заводського ВДВС Єльніковою А.М.;

3) виключити з розрахунків заборгованості від 20.09.2020 року станом на 30.09.2020 року суму , з яких боржник зобов`язаний сплатити аліменти було доходи за січень 2019 року у сумі 268 330 грн 07 коп, 1/4 від яких є сума 67082,52 грн, суму доходу отримано від продажу квартири;

4) врахувати кошти, сплачені боржником протягом 2015-2016 років та у 2019 році , які він переказав стягувачеві у сумі 3300 євро, які відповідно до курсу НБу на час проведення платежу становить у загальній сумі 89 281 грн 22 коп, державний виконавець не врахував як сплату аліментів;

5) визнати непаравомірною постанову старшого державного виконавця Заводського ВДВС про накладення арешту на все майно боржника від 13.10.2020 року;

6) зобов`язати старшого державного виконавця Заводського ВДВС направити відомості до Державних реєстрів обтяжень реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру речових прав рухомого майна , копію постанови про зняття арешту направити компетентним органам ;

7) визнати неправомірними Постанову ВП № 63154340 від 01.02.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, Постанову ВП № 63154340 від 01.02.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування трранспортними засобами; Постанову ВП № 63154340 від 01.02.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, Постанову ВП № 63154340 від 01.02.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською зброєю тощо.

В обгрунтування вимог скарги посилається на те, що на виконанні у Заводського ВДВС перебуває виконавче провадження № 63154340, відкрите 29.09.2020 року на підставі виконавчого листа № 490/2171/13ц, виданого центральним районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на корсить ОСОБА_5 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісяця, починаючи з 26.02.2013 і до повноліття дитини. у своїй заяві стягувач ОСОБА_5 , просила зарахувати платежі за перерахованими ОСОБА_7 грошовими перказами за 2017-2018 роки , аткож включити до розрахунку дохід, отриманий платником у січні 2020 року від продажу ОСОБА_8 ,В квартири, що належала йому на праві приватної власності..

На підстав заяви платника ст.державним виконавцем Єльніковою А.М. складено розрахунок заборгованості від 20.09.2020 року станом на 30.09.2020 , до якого був включений дохід за січень 2019 року у сумі 268 330,07 грн від продажу боржником квартири, 1/4 частка від якого становить 67082,52 грн. Ці дії державного виконавця вважає незаконними, оскільки такі доходи не входять до Передіку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів - шор підтверджується позицією ОП КЦС Верховного Суду , викладеною у постанові від 21.01.2021 року справі 3 758/10761/13-ц.

Крім того, він звернувся до Заводського ВДВС з заявою, в якій просив врахувати як сплату аліментів платежі, здійснені ОСОБА_2 , протягом 2015-2016 років та у 2019 році відповідно до яких він перказав стягувачеві 3300 Євро, які виконавець як сплату алміентів не врахував. До заяви додано копії платіжних документів мовою оргинілу (італійською) з перекладом на українську мову.

Проте державним виконавцем враховано лише ті суми, які визнала стягувач у своїй заяві - за 2017-2018 роки, хоча всі перекази були однаковими і всі здійснювалися на корсить ОСОБА_5 , саме як аліменти на утримання дитини згідно досягнутої домовленості з нею. Такі дії стягувача ввели в оману державного виконавця, до того ж вона спочатку взагалі приховала від виконавця , що платником здійснювалися платежі з 2015 року.

Також 13.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника , відомості про накладення арешту внесено до відповідних Державних реєстрів.

Оскільки ця постанова винесена у зв`язку з заборгованістю, якої не існує, а приврахуванні сплаченої суми та відмові у зарахуванні доходу від продажу нерухомого майна - існує значна переплата, аотже ця постанова є неправомірною.

Також 01 лютого 2021 року державним виконавцем через неіснуючу заборгованість були винесені неправомірні постанови про обмеження боржника у певних правах, які також просить скасувати.

Представник суб`єкта оскарження - начальник Заводського ВДВС Романчук С.М. в судовому засіданні заявиви клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог скарги про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо проведення розрахунку заборгованості і скасування цього розрахунку, зобов`язання првести певні дії щодо перерахунку заборгованості. Ззаначає, що предметом скарги є фактично спір про розмір заборгованості зі сплати аліментів , аусі інші вимоги є похідними та грунтуються на правильності розрахунку заборгованостіі зі сплати аліментів. Так, згідно положень ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" та ст. 195 СК України - розмір заборгованості за ліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Таким чином, доходить до висновку, що закондавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з таким розміром - спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, втсановленому законом.Отже, в даному випадку спір виник між сторонами виконавчого провадження щодо розміру заборгованості за аліментами , отже такий спір підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Крупка Ю.М. підтримав вимоги уточненої скарги в повному обсязі та заперечував проти заявленого клопотання.

Стягувач ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог скарги та прои заявленого клопотання. Суду пояснила, що приблизно з 2015 року вони з колишнім чоловіком знову спробували проживати однією сім`єю, в них існували певні домовленості. ОСОБА_2 працював в Італії і періодично переказував їй грошові кошти. Ті кошти, які він дійсно сплачував на утримання сина вона визнала, про що написала відповідну заяву державному виконавцю.Проте частину з перахованих коштів після поверненя з Італії він забрав і придбав на них собі власний автомобіль , це і були саме 3300 Євро, вона ще витрачала і власні кошти на оформлення цього автомобіля і частко на його утримання. Тому вона і не визнає ці кошти як сплату аліментів.

Вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром аліментів.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06.

Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, прийнятій до передачі справи на розгляд об`єднаної палати, у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19, розглядався зазначений вище спір саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконання судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

Така позиція відповідає позиці Верховного Судуд , викладеній у Постанові від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18 ( провадження № 61-18142св19) у складі колегії суддів Третьої судової палати КЦС та Постанові від 06 червня 2018 року у справі № 756/13754/14-ц (провадження № 61-8097св18) у складі колегії суддів Другої судової палати КЦС.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи представника Заводського ВДВС відносно того, що даний спір підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження, як наслідок підстави для задоволення клопотання про закриття провадження у справі не підлягає до задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,255, 448-450 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання начальника Заводського відділу ДВС Романчука С.М. про закриття провадження у справі за частиною вимог скарги.

Ухвалал окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 28 травня 2021 року.

Суддя Гуденко О.А.