ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» січня 2021 року м. Херсон

Справа № 666/211/16-ц

Провадження № 22-ц/819/252/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарСікора О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Долгополов Олександр Вікторович на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В. В. від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ в натурі у власність частини земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління держгеокадастру у Херсонській області про визнання земельної ділянки неподільною,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона у справі № 2-166/09 від 26 жовтня 2009 року її позов до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про виділ частки домоволодіння в натурі задоволено; виділено їй у власність у житловому будинку літ. «В», по АДРЕСА_1 , частину приміщень підвалу та житлові і нежитлові приміщення першого поверху, частину підвальних споруд, що складає 40/100 частини домоволодіння.

Другу частину приміщень підвалу другого поверху житлового будинку виділено іншому співвласнику, частка якого складає 43/100 ч. домоволодіння.

26 квітня 2010 року вона зареєструвала в Херсонському БТІ право власності на 40/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , про що отримала витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2568421 від 26 квітня 2010 року, тобто у законний спосіб набула право власності на 40/100 частин вище зазначеного майна.

43/100 частин домоволодіння, що знаходиться за вище зазначеною адресою належить відповідачам по справі на підставі договору міни від 03 жовтня 2012 року.

03 червня 2013 року ОСОБА_10 , як продавець та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як покупці та власники 43/100 ч. домоволодіння, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,026 га, яка належала продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 липня 2014 року у справі № 666/241/14ц за її позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,026 га, кадастровий номер :31:002:0070 від 03 червня 2014 року частково недійсним, в частині 40/100 частини земельної ділянки розміром 0,0260, на яку вона має право відповідно до частки у праві власності.

Позивач зазначала, що на теперішній час вона та відповідачі не можуть визначити порядок користування земельною ділянкою, що призводить до постійних конфліктів між ними, тому просила суд, враховуючи неодноразові заяви про уточнення позовних вимог, виділити їй у власність земельну ділянку кадастровий номер :31:002:0070, площею 0,26га розташованої в АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту судової земельно-технічної експертизи Херсонського відділення Одеського науково - дослідницького інституту судових експертиз №18-352/379 від 27 червня 2019 року.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання земельної ділянки неподільною, посилаючись на те, що їм на підставі договору міни від 03 жовтня 2012 року належать 43/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається із частини підвалу, сходин на першому поверсі та другий поверх.

ОСОБА_1 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.10.2009 року належить 40/100 частини домоволодіння, яка складається із частини підвалу та першого поверху.

На підставні договору купівлі - продажу від 03 червня 2013року їм на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка кадастровий номер :31:002:0070, площею 0,026га, за вище зазначеною адресою.

Фактично для обслуговування будинку по всьому його периметру (за винятком сходів першого поверху та прилягаючого ганку, що належить їм), використовується вся земельна ділянка за її безпосереднім цільовим призначення - для розміщення та обслуговування житлового будинку, як ними так і ОСОБА_1 .

Згідно технічного паспорту від 08 жовтня 2013 року житловий будинок по цокольному поверху займає 152,9 кв. м. спірної земельної ділянки, розмір прибудинкової території становить 107,1 кв. м.

Відповідно до п.п.3.12-3.26 ДБН-360-92 чинних будівельних норм та правил, пожежних та санітарних норм, якими регулюються питання забудови, експлуатації та обслуговування житлових будинків (садибних забудов) для обслуговування будинку встановлені певні вимоги мінімальних розмірів прилягаючої прибудинкової території.

Відповідачі за зустрічним позовом зазначали, що оскільки мінімальна площа для обслуговування будинку має бути 126,9 кв.м, а розмір прибудинкової території становить 107,1 кв. м, виділення у власність в натурі ОСОБА_1 частини прибудинкової території, рівно як і земельної ділянки під будинком є неприпустимим та призведе до втрати її цільового призначення - для обслуговування належної їм частини житлового будинку, просили суд визнати земельну ділянку кадастровий номер :31:002:0070, площею 0,026 га, розташовану в АДРЕСА_1 неподільною річчю, відмовити в задоволенні первісного позову та відшкодувати за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_12 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати, ухвалити нове про задоволення первісного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що висновками призначених у ході розгляду справи судових земельно-технічних експертиз № 30 від 21 березня 2016 року, № 16 від 30 листопада 2016 року та № 18-352/379 від 27 червня 2019 року підтверджено, що спірна земельна ділянка є подільним майном, а запропонований 2 варіант судової земельно-технічної експертизи Херсонського відділення Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 18-352/379 від 27 червня 2019 року не порушує прав відповідачів у зв`язку з тим, що долі сторін у домоволодінні є майже рівними.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі зазначають про надуманість позивачкою її мотивів та законність судового рішення.

В судове засідання відповідачі не з`явилися, подали письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутність, тому, враховуючи належне повідомлення відповідачів про місце і час розгляду справи, справа розглядається у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_1 - адвоката Долгополова О. В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції у частині доводів апеляційної скарги щодо відмови у задоволенні первісного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що технічно неможливо виділити у власність ОСОБА_1 в натурі 40/100 частин земельної ділянки, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відмовляються від отримання грошової компенсації за рахунок суттєвого зменшення належних їм 60/100 частин земельної ділянки; відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що вони обрали спосіб захисту порушеного права в межах заявленого до них позову про виділ в натурі частини земельної ділянки, фактично заперечуючи проти заявленого первісного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона у справі № 2-166/09 від 26 жовтня 2009 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про виділ частки домоволодіння в натурі задоволено; виділено ОСОБА_1 у власність у житловому будинку літ. «В», по АДРЕСА_1 , підвал IV площею 25,2кв.м, підвал V площею 27,4кв.м., комору VI площею 2.1кв.м. На першому поверсі приміщення 1-2 хол, 1-3 жилу кімнату, 1-4 жилу кімнату, 1-5 коридор, 1-6 туалет, 1-7 ванну, 1-8 кухню загальною площею 136,8кв.м., а також надвірну споруду № 3 - 83/200 частини огорожі, що складає 40/100 частини домоволодіння. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1,5/100 частин різниці в частинах, в сумі 7 112 грн /т. 1 а. с. 6/.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі договору міни від 03 жовтня 2012 року належить 43/100 частини домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 , які складаються із: житлового будинку літ. «В», приміщення III підвал площею 28,8кв.м., підвал II площею 16,2кв.м., сходи I площею 5,0кв.м,. сходи 1-1площею 5,0кв.м., сходи 1-9 площею 5,0кв.м., хол 1-10 площею 15,8кв.м., житлове приміщення 1-11 площею 28,7кв.м., жиле приміщення 1-13 площею 16,9кв.м., вбиральня 1-12 площею 2,0кв.м., ванна 1-14 площею 3,8кв.м.,кухня 1-15 площею 17.5кв.м.

03 червня 2013 року ОСОБА_10 , як продавець та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як покупці, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,026 га, яка належала продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 /а. с. 18/.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 липня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 03 червня 2013 року, площею 0,260га, кадастровий номер :31:002:0070, розташованої в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - частково недійсним, а саме в частині 40/100 частин земельної ділянки розміром 0,0260га, на яку має права ОСОБА_1 у відповідності до частки у її праві власності /т. 1 а. с. 7-8/.

Тобто, сторони є співвласниками спірної земельної ділянки, 40/100 частин якої належать ОСОБА_1 , а 60/100 ч. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

На земельній ділянці площею 0,026 га, розташований один двоповерховий будинок, який розділений на дві частини, кожна із яких самостійно функціонує в складі житлових та допоміжних приміщень. При цьому ОСОБА_1 володіє приміщеннями першого поверху та частиною підвальних приміщень, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 володіють приміщеннями другого поверху, сходовими клітинами та частиною підвальних приміщень.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок від 08 жовтня 2013 року, цокольний поверх займає 152,9 м2 спірної земельної ділянки, розмір прибудинкової території становить 107,1 м2.

У випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки (п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Вирішуючи зазначений спір по суті, слід врахувати, що при обранні варіанта поділу зазначеної земельної ділянки в натурі слід обирати такий варіант, при якому частки, які виділяються співвласникам, найбільше відповідали їхнім ідеальним часткам, а за наявності найменшого відхилення від ідеальних часток підлягає стягненню відповідна грошова компенсація співвласнику, частка якого зменшилась. Тобто визначальним для виділу частки або поділу майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та можливість виділу частки або поділу майна відповідно до їх часток.

Згідно висновку проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 21 березня 2016 року № 30, розподіл спірної земельної ділянки у відповідності до вимог ДБН 360-92** без порушення її сутності, без шкоди для її раціонального використання не вбачається можливим, тому що фактичне планувальне рішення земельної ділянки являє собою щільну забудову та насиченість інженерними комунікаціями ,які обслуговують дві частини житлового будинку /т. 1 а. с. 60-76/.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 листопада 2016 року № 16 ,запропоновано два варіанти розподілу земельної ділянки, які, на думку колегії суддів, є неприйнятними, оскільки перший варіант передбачає розподіл земельної ділянки без врахування розміру часток сторін у праві власності на земельну ділянку та визначення грошової компенсації. Другий варіант передбачає необхідність організації земельного сервітуту для ОСОБА_13 , проте, таких позовних вимог останній не заявляв, а суд розглядає справи у межах заявлених вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) /т. 1 а. с. 107-136/.

Слід також зазначити, що не можуть бути використані при вирішенні даного спору висновки експерта № 18-352/379 судової земельно-технічної експертизи від 27 червня 2019 року, згідно варіанту 2 якого, ОСОБА_1 просила визначити порядок користування земельною ділянкою з наступних підстав.

Згідно положень ст. ст. 70-79 ЦПК України, докази у справі мають бути належними, допустимими і достатніми.

Так, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 березня 2018 року, з метою усунення розбіжностей у двох попередньо проведених експертизах, призначено комісійну судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України /т. 1 а. с. 263/.

Разом з тим, на виконання даної ухвали суду, експертною установою надано одноособовий висновок експерта Назаренко В. В. № 18-352/379 від 27 червня 2019 року.

Крім того, згідно висновку експерта запропоновано два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, які також є неприйнятними, оскільки перший варіант запропоновано без врахування розміру часток сторін у праві власності на земельну ділянку, без зазначення яку частку складають ці ділянки та відповідають належним їм часткам у праві спільної часткової та без зазначення розміру грошової компенсації у разі відхилення від часток.

Другий варіант експертизи не містить інформації відповідності чи відхилення розміру земельних ділянок запропонованого варіанту від належних сторонам часток у праві власності на земельну ділянку; який розмір за відхилення розміру часток грошової компенсації та неправильно визначена вартість 1 м2 земельної ділянки (згідно вартості, вказаної у договорі купівлі-продажу даної земельної ділянки від 03 червня 2013 року), а не відповідно до її вартості на момент вирішення спору /т. 2 а. с. 1-30/.

Відповідно до приписів ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження технічної можливості виділення їй у власність (користування) ідеальної частки земельної ділянки, варіанту з відхиленням від ідеальної частки з визначенням розміру грошової компенсації, тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні її позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, не містять нові засоби доказування, висновки суду у зазначеній частині не спростовують, тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Долгополов Олександр Вікторович залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 15 січня 2021 року.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова