Справа № 181/1081/20
Провадження № 2-з/181/2/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Юр`єва О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Чупікової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Наталія Дем`янівна про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, визнання права власності на квартиру та витребування майна із чужого незаконного володіння та позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійні вимоги: ОСОБА_5 та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Наталія Дем`янівна, про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, визнання права спільної сумісної власності на квартиру та витребування майна із чужого незаконного володіння , -

ВСТАНОВИВ:

До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у вищезазначеній цивільній справі.

Згідно вказаної заяви третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов, у виді накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , заборони відчуження вказаної квартири та заборони здійснювати реєстрацію будь-яких осіб у цій квартирі.

Заява обґрунтована тим, що в провадженні Межівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться вищезазначена цивільна справа, на даний час право власності на зазначену квартиру зареєстроване за ОСОБА_3 і вона, як відомо ОСОБА_1 має намір розпорядитися квартирою, тобто продати її, що підтверджується копіями наданих оголошень.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, у зв`язку із тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до норм ч.2 ст. 149 ЦПК України «Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду».

Разом з тим ст. 150 ЦПК України не містить вичерпний перелік заходів забезпечення позову, так пунктом 10 частини 1 вказаної статті визначено, що позов забезпечується також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що:«співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів».

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що предметом позову третьої особи є визнання договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2016 року частково недійсним, у частині прийняття квартири АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_3 та зазначення останньої покупцем у цьому правочині; визнаня права спільної сумісної власності на квартиру; витребування квартири, з незаконного володіння ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час право власності на спірну квартиру зареєстроване за ОСОБА_3 . Отже, відповідач, як власник квартири має реальну можливість розпорядитися нею до розгляду справи по суті, що в разі задоволення позову ускладнить виконання рішення суду або поновлення прав ОСОБА_1 , на порушення яких вона посилається в своєму позові.

Тож, враховуючи наявний між сторонами спір, можливість відповідача розпорядитися спірним майном до розгляду справи по суті, а також наявність такого наміру, що підтверджується розміщеними відповідачем оголошеннями про продаж спірної квартири, суд вважає можливим застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження вказаної квартири.

На переконання суду, саме такий вид забезпечення позову є співмірними із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами і не порушуватиме як прав відповідача, так і інтереси інших осіб, оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер - до вирішення судом спору, не впливає на матеріальний стан відповідача, не призводить до понесення додаткових витрат, не позбавляє права користування спірним майном.

Водночас суд вважає, що в іншій частині заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає,оскільки саме по собі накладення арешту на квартиру, шляхом заборони відчуження вказаної квартири є достатнім заходом забезпечення позову. Законних підстав для заборони здійснення реєстрації будь-яких осіб у цій квартирі суд не вбачає, так як зазначена вимога не відноситься до предмету спору.

Таким чином, заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити частково.

Згідно частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 151 -153, 157 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартирурозташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження вказаної квартири.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити сторонам до відома.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала на підставі частини першої статті 157 Цивільного процесуального кодексу України підлягає негайному виконанню з дня її проголошення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О. Ю. Юр`єв