27 травня 2021 року Справа № 655/986/20
Горностаївський районний суд Херсонської області
в складі: судді Посунько Г.А.
секретаря Бортнюк Л.М.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Горностаївка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
14 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_2 посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що з 1999 року на праві приватної власності йому належить житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 . 31 липня 2017 року у вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який з 28 серпня 2017 року по 08 травня 2021 року перебував з дочкою позивача у зареєстрованому шлюбі. В 2017 році відповідач, не знявшись з реєстрації у житловому будинку позивача, виїхав за межі смт.Горностаївка Херсонської області та з того часу місце його проживання (перебування) є невідомим. Реєстрація відповідача у вказаному житловому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна, оскільки останній не має можливості вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного позивач ОСОБА_2 просить суд визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .
31 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.
18 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позов.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзиву на позовну заяву не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він проживає по сусідству з позивачем ОСОБА_2 . Відповідача ОСОБА_3 він бачив лише один раз - в 2017 році на його весіллі з ОСОБА_5 , дочкою позивача. Відразу після весілля ОСОБА_3 поїхав з смт.Горностаївка Херсонської області та з того часу жодного разу не приїжджав в будинок позивача ОСОБА_2 .
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідка, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.
З 1999 року позивачеві ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок садибного типу, розташований по АДРЕСА_1 .
Право власності позивача підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим 22 червня 1999 року Горностаївською селищною радою Херсонської області на підставі рішення Горностаївської селищної ради Херсонської області від 18 листопада 1998 року № 53.
31 липня 2017 року у вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який з 28 серпня 2017 року по 08 травня 2021 року перебував з дочкою позивача ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі.
В 2017 році відповідач ОСОБА_3 , не знявшись з реєстрації у житловому будинку позивача, виїхав за межі смт.Горностаївка Херсонської області та з того часу місце його проживання (перебування) є невідомим.
Реєстрація особи у жилому приміщенні передбачає ряд прав такої особи, зокрема, право на користування житлом. Оскільки відповідач ОСОБА_3 не є членом сім`ї власника житлового будинку ОСОБА_2 , тому право відповідача на користування спірним житлом пов`язано з його наймом.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України в ласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ч.1 ст.150 ЖК України г ромадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Визначальним для захисту права на підставі вказаних норм закону є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач ОСОБА_3 , який не є членом сім`ї позивача ОСОБА_2 , не проживає за місцем реєстрації та створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, тому вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
На підставі викладеного суд вважає можливим визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст.16, 319, 321, 379, 383, 391 ЦК України, ст.ст.150, 156, 191 ЖК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, ст.ст.4 - 13, 81, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світловодськ Кіровоградської області, таким, що втратив право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене (з врахуванням положень п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі позивачем апеляційної скарги через Горностаївський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду, як ухвалене заочно, може бути переглянуте Горностаївським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою в суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31 травня 2021 року.

Суддя Посунько Г.А.