КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи 361/8413/18
номер провадження №22-ц/824/211/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,
суддів Нежури В.А., Стрижеуса А.М.
за участю секретаря судового засідання Кемського В.В.
учасники справи: позивач ОСОБА_1

представника позивача - адвокат Дикий Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Дикого Юрія Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С.,

у цивільній справі № 361/8413/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та відшкодування моральної шкоди.

в с т а н о в и л а :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та відшкодування моральної шкоди.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 . 15 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис №4. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_4 ». У лютому 2017 року шлюбні стосунки сторін як подружжя припинились в результаті конфліктів, що мали місце між сторонами. З цього часу вони почали проживати окремо: позивач з сином - за місцем своєї реєстрації у м. Бровари; відповідач - у своїх батьків в с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області. 16 серпня 2017 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за позовом ОСОБА_5 ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Рішенням суду позивачу відновлено дошлюбне прізвище - « ОСОБА_6 ».

Враховуючи, що сторони самостійно не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, відповідач у березні 2017 року звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю. 18 липня 2017 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Суд ухвалив рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнув із нього (батька) аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Після перегляду справи в суді апеляційної та касаційної інстанції, новому розгляді справи в суді першої інстанції та зміні позовних вимог, Броварський міськрайонний суд Київської області рішенням від 13 березня 2018 року ухвалив відібрати ОСОБА_3 від батька та передати його матері. 14 березня 2018 року на виконання цього рішення ним в приміщенні служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради передано дитину матері. 09 листопада 2018 року Броварським міськрайонним судом Київської області при перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 про відібрання дитини у батька і передачу матері.

Позивач вказував, що починаючи з 15 березня 2018 року і по цей час відповідач ухиляється від надання можливості йому брати участь у вихованні та спілкуванні з дитини, протягом тривалого часу була відсутня будь-яка інформація щодо місця знаходження дитини та стану її здоров`я. 15 серпня 2018 року дитину за заявою матері, без погодження з батьком, госпіталізували до Черкаського обласного психоневрологічного диспансеру, де дитина перебувала на стаціонарному лікуванні понад 30 днів.

Дії та поведінка відповідача викликають стурбованість у позивача за фізичне і психологічне здоров`я дитини у зв`язку з чим він вважав за необхідне звернутись до суду із зазначеним позовом про визначення місця проживання дитини з батьком, який має всі належні умови для проживання дитини та його виховання.

Також, позивач, звертаючись до суду з позовом, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях позивача, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, яка проявилась в перешкоджанні в реалізації його батьківських прав.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, адвокат Дикий Ю.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої просив рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказував, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не з`ясував чи відповідає обставинам справи інформація викладена у висновку спеціаліста психолога ОСОБА_7 . Наголошував, що передбачених законом підстав для госпіталізації дитини до КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», без дозволу батька, не було і вказане не відповідало якнайкращим інтересам дитини. Не з`ясовано судом першої інстанції чи мало насправді місце заподіяння позивачем відповідачу легких тілесних ушкоджень та якими доказами це підтверджено. Висновок спеціаліста психолога ОСОБА_7 , про нібито негативно забарвлені почуття до батька, суд першої інстанції також помилково визнав допустимим доказом та поклав в обґрунтування судового рішення. Зазначав, що висновки суду щодо відсутності доказів, які підтверджують належне виконання позивачем батьківських обов`язків та наявності перешкод з боку матері у спілкуванні з дитиною, не відповідають обставинам справи, та спростовуються матеріалами справи. Не враховано доказів на підтвердження нестабільної психічної поведінки відповідача у стресових чи конфліктних ситуаціях, що може призвести до негативних наслідків. Суд першої інстанції не надав оцінки доказам позивача, та не навів мотивів їх відхилення, водночас, судове рішення ухвалене за відсутності висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Позивач та його представник підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради, Служба у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. Не з`явившись до суду подали заяви про можливий розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність не зявившихся осіб в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Відзиви на апеляційну скаргу подано не було.

Броварською міською радою Київської області надано пояснення на адресу апеляційного суду, в яких повідомлено, що сім`я ОСОБА_1 декілька разів потрапляла в поле зору служби у справах дітей. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 р. відібрано ОСОБА_8 від батька та передано матері. Дитина з батьком в м. Бровари не проживає, останні два роки проживає з матір`ю. Відтак, орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області не може здійснювати свої повноваження у вирішенні питання щодо місця проживання дитини. У зв`язку з складними сімейними відносинами після розірвання шлюбу та непорозуміннями між батьками заручником ситуації опинилася малолітня дитина. Наголошуючи, що рішення судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем склалися складні сімейні відносини після розірвання шлюбу, заручником ситуації яка склалася між колишнім подружжям, опинилася малолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак враховуючи малий вік дитини (5 років), проживання хлопчика останні два роки з матір`ю, психологічний стан та емоційну прив`язаність дитини до матері , вважав, що дитина має проживати разом з матір`ю.

Зазначаючи також при цьому що визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого його батьківських прав у вихованні, утриманні та спілкуванні з дитиною.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина, суд виходив з наявності перебування на виконанні рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2018 року, за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі. Рішення є діючим, а так як суд визначає місце проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю, то стягнення аліментів на її утримання є обґрунтованим та законним.

За відсутності наданих позивачем належних та допустимих доказів, суд вважав, що не підлягають до задоволення також вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів в розмірі 50 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Так судом при розгляді справи встановлено, що 15 квітня 2014 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ( актовий запис №4). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу стало - « ОСОБА_4 » (а.с.17 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 серпня 2017 року шлюб між сторонами у справі було розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище дружини - « ОСОБА_6 ».

Враховуючи, що сторони самостійно не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, відповідач у березні 2017 року звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Рішенням Золотоніського міськрайонного Черкаської області від 18 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 02 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Визначено місце проживання дитини з матір`ю та стягнуто із батька аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Постановою Верховного Суду від 25 червня 2018 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 02 листопада 2017 року та рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2017 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

20 жовтня 2018 року при новому розгляді справи про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дитини представником ОСОБА_2 зменшено розмір позовних вимог шляхом виключення з прохальної частини позову вимоги «про визначення місця проживання дитини з матір`ю».

За час перебування справи про визначення місця проживання дитини з матір`ю в провадженні Верховного Суду, ОСОБА_2 звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про відібрання дитини від батька і передачу матері.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Вирішено відібрати ОСОБА_8 від батька та передано його матері.

14 березня 2018 року на виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області позивачем в приміщенні служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради передано дитину матері.

09 листопада 2018 року Броварським міськрайонним судом Київської області при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 скасовано.

Комісією з питань захисту прав дитини Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області визначено дні побачення позивача ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , три рази на тиждень кожною тижня місяця, кожного четверга, п`ятниці, суботи з 8:00 до 18:00 на території Золотоніського району і м. Черкаси за попередженням відповідача ОСОБА_2 до вирішення даного питання в судовому порядку, що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії №9 від 31 серпня 2018 року (а.с.31-32 том І).

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2018 року та до повноліття дитини (а.с.59-60 том І).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи малолітній ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.114 том І).

ОСОБА_2 на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває і за медичною допомогою не зверталася, що підтверджується довідкою Золотоніської центральної лікарні від 08.04.2019 р. (а.с.127 том І).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 . Проживала в селі періодично, фактично проживає в селі Гельмязів з кінця лютого 2019 року, характеризується позитивно, має педагогічну освіту (закінчила Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет за спеціальністю «Дошкільне виховання»), та педагогічний стаж роботи з дітьми. На момент розгляду справи судом першої інстанції безробітна, перебуває на обліку Золотоніської міськрайонної філії Черкаського обласного центру зайнятості. Займається доглядом, вихованням сина ОСОБА_9 . До складу її сім`ї входять: син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 , батько: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює ТДВ «Русь», механізатором, мати: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має І групу інвалідності загального захворювання. ОСОБА_2 в користуванні має дві окремо виділені житлові кімнати площею 21 кв.м. та 11,8 кв.м. У кімнатах є дитячі іграшки, ігри, книги. Тимофій забезпечений необхідним одягом та взуттям. Продуктами харчування забезпечені (а.с.132-142 том І).

Згідно довідки-розрахунку від 23.05.2019 р., заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 23.05.2019 р. складає 7565,66 грн. (а.с.202 том І).

Позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у будинку загальною площею 134 кв.м., житловою приблизно 80 кв.м. В будинку проживають: батько дитини ( позивач) ОСОБА_1 , бабуся - ОСОБА_12 , дідусь - ОСОБА_13 , прабабуся - ОСОБА_14 . Для проживання дитини виділена окрема кімната площею приблизно 15,2 кв.м., у кімнаті є окреме спальне місце, шафа для речей, зони для відпочинку та навчання, є дитячий одяг, речі індивідуального користування, іграшки, розвиваючі ігри (а.с.28 том І).

Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при перегляді рішення суду слід виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. При цьому, визначення такого місця проживання разом з матір`ю дитини жодним чином не свідчить про розлучення дитини з батьком і як результат настання певних негативних наслідків для самої дитини.

Судом першої інстанції правомірно вказувалось на те, що в інтересах хлопчика батькам важливо турбуватися про умови для психоемоційної безпеки дитини. Батьки дитини, в інтересах сина, повинні зосередитися на пошуках порозуміння та налагодженні безконфліктних стосунків на основі взаємної поваги.

Враховуючи малий вік дитини (5 років), проживання хлопчика останні 2 роки з матір`ю, психологічний стан та емоційну прив`язаність дитини до матері, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у визначенні місця проживання хлопчика разом з батьком.

Відтак, враховуючи відмову у визначенні місця проживання дитини разом з батьком, суд дійшов також обґрунтованого висновку про відмову у вимогах про стягнення аліментів, з урахуванням рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2018 року за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2018 року та до повноліття дитини. Рішення суду набрало законної сили.

Позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів в розмірі 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди також суд першої інстанції не знайшов обґрунтованими, оскільки жодних належних та допустимих доказів на їх підтвердження позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги про неналежне виховання з боку матері, поміщення дитини на лікування без згоди батька, нестабільний психоемоційний стан матері та інші доводи, що свідчать про створення батьком належних умов для проживання разом з ним його малолітнього сина, колегією суддів відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Оскільки дитина фактично проживає з матір`ю ОСОБА_2 в с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області, судом апеляційної інстанції направлено запит щодо надання висновку про умови проживання малолітнього ОСОБА_8 .

08.10.2020 р. Службою у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області проінформовано апеляційний суд про те, що Служба вже надавала «Висновок про доцільність проживання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_5 » № 207/01-01-40 від 12.04.2017 року.

Згідно висновку, родина громадянки ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) позитивно характеризується на території Гельмязівської сільської ради, у сім`ї сприятлива морально-психологічна атмосфера для виховання дитини та створені належні умови для проживання її сина, ОСОБА_8 .

Питання про визначення місця проживання малолітньої дитини було заслухано на засіданні комісії з питань захисту дітей при Золотоніській районній державній адміністрації 04.04.2017 року.

Керуючись п.72 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Золотоніській районній державній адміністрації від 04.04.2017, Золотоніська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає, що проживання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сім`ї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки с. Гельмязів, Золотоніського району, Черкаської області, є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

При отриманні запиту від Київського апеляційного суду, службою у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області було здійснено обстеження умов проживання: в домоволодінні (що належить гр. ОСОБА_15 , за заповітом - ОСОБА_2 ) великі, просторі та світлі кімнати, створено всі необхідні умови для життя та розвитку дитини - забезпечені усією побутовою технікою (телевізори, комп`ютер, холодильник, мікрохвильова, пилосос та ін.) та меблями, мають достатній запас продуктів харчування, санітарно-гігієнічні умови проживання на належному рівні. Заборгованостей щодо сплати комунальних послуг немає.

Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: хлопчик має свою власну окрему кімнату, в якій маються всі необхідні для школяра меблі та речі - ліжко, письмовий стіл з настінними поличками, шафа для речей, шведська стінка. Також для нього облаштовано дитячий куточок з книгами та іграшками для всебічного розвитку. ОСОБА_9 - майбутній першокласник, тож виявляє бажання скоріш піти до школи, шкільним приладдям та одягом дитина забезпечена в повній мірі. Хлопчик спокійний, розважливий, врівноважений, йде на контакт.

ОСОБА_2 на даний час працює віддалено, тому достатньо часу та сил приділяє вихованню сина, всебічно сприяє розвитку ОСОБА_9 , що проявляється в любові та турботі (має вищу освіту за спеціальністю «дошкільне виховання»). Мама з сином разом проводять дозвілля, грають, малюють, читають, переглядають мультики. Хлопчик захоплюється автомобілями, тому має немаленьку колекцію автожурналів.

Компрометуючих матеріалів на громадянку ОСОБА_6 немає, що не дає підстав для зміни рішення органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8 з батьком.

Просили врахувати висновок органу опіки та піклування Золотоніської районної державної адміністрації від 12.04.2017 року № 207/01-01-40. /т. 3 а.с. 8-9/

Окрім того, Золотоніською районною державною адміністрацією Черкаської області 01.02.2021 р., враховуючи обставини справи, здійснено висновок про визначення доцільності проживання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 /т. 3 а.с. 40-42/.

Відповідно до висновку, питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8 , розглядалося 04.04.2017 р. на засіданні комісії і захисту прав дитини при Золотоніській районній державній адміністрації після проведеного обговорення та голосування, було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_5 , за місцем її проживання.

26.07.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації з заявою про визначення місця проживання його малолітнього сина з ним, оскільки рішення про відібрання дитини скасовані, водночас ОСОБА_2 не виконує свої батьківських обов`язків.

У зв`язку з запитами апеляційного суду, у липні 2020 року працівниками служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області, спільно з працівниками Золотоніської районної ради було проведено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_2 , про що складено відповідний Акт встановленої форми, також були проведені бесіди з дитиною, її мамою, бабусею і дідом.

Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 від 28.07.2020 року, складеного районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Золотоніської районної ради, складні життєві обставини мати здатна подолати самостійно та повністю здатна задовольняти потреби дитини ОСОБА_3

09.09.2020 р. було проведено засідання комісії з питань захисту прав дітей Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області, на якому, членами комісії було заслухано батька малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та його адвоката Дикого Ю.О. Ними були надані роз`яснення по суті питання, долучені документи, та враховуючи складність справи, відсутність на засіданні комісії мами хлопчика та вже виданий висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 у 2017 році, членами комісії перенесено його розгляд.

19.01.2021 р. відбулося повторне засіданні комісії. На засідання комісії батько не зміг з`явитися, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_16 було направлено заяву про врахування пояснень громадянина ОСОБА_1 , оголошені на засіданні комісії, заслухано мати хлопчика - ОСОБА_2 , яка долучила до справи додаткові документи. Комісією розглянуто додані документи, обстеження умов проживання дитини, враховані думки обох батьків.

Розглянувши дане питання, враховуючи вік дитини, її фізичний та психоемоційний стан, умови проживання, членами комісії з питань захисту прав дитини одноголосно визначено за доцільне залишити місце проживання малолітнього ОСОБА_8 у сім`ї його матері ОСОБА_2 в селі Гельмязів Золотоніського району Черкаської області.

Водночас, проживання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 не є доцільним та не буде відповідати найкращим інтересам дитини. /т. 3 а.с. 40-42/

Таким чином, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що з березня 2018 року дитина проживає з матір`ю, центр життєвих інтересів дитини, яка дорослішає, сформовано саме тут, син навчається у першому класі Гельмязівської ЗОШ I-III ступенів, у нього з`явилися шкільні друзі, сформувалися сталі соціальні зв`язки, тому повернення дитини до попереднього місця проживання, разом з батьком, призведе до розриву цих зв`язків та неминуче призведе до психологічної травми дитини, а тому є неможливим, що узгоджується з положеннями ст. 162 СК України, якими закріплено принцип забезпечення інтересів дитини.

Лише наявність у батька комфортних умов для сина та того факту, що син до березня 2018 року, його відібрання за рішенням суду, проживав разом з ним, не є достатніми підставами проживання дитини разом з батьком.

Апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні, що матір`ю здійснюється належна турбота про свою дитину, нею створені належні умови для проживання малолітньої дитини та те, що дитині забезпечені належні умови для навчання та гармонійного розвитку, адже син навчається у школі, дома дитині забезпечені всі умови для його комфортного проживання.

Водночас, батьком також не доведено, що в нього встановлено настільки сильний психологічний зв`язок із дитиною, що дозволив би забрати дитину з умов, в яких вона знаходиться приблизно три роки, не завдавши при цьому психологічної травми дитині.

Також колегія суддів вважає, що не підлягає до задоволення заява представника ОСОБА_1 - адвоката Дикого Ю.О. про постановлення в даній справі окремої ухвали відносно начальника Служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації Черкаської області - Медвідь Н.М., з урахуванням того що у відповідності до положень ст. 262 ЦПК України - постановлення окремої ухвали це право суду.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Дикого Юрія Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: