Ухвала

Іменем України

21 січня 2021 року

м. Київ

справа № 522/11839/15-ц

провадження № 61-281ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізінг» про заміну позивача правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізінг» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр факторингових послуг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Енертрер» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізінг» (далі - ТОВ «Олком-Лізінг») звернулося до суду із заявою про заміну позивача у справі на правонаступника.

Заяву мотивовано тим, що у 14 вересня 2020 року відбувся аукціон з продажу кредитного портфелю Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Банк), що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 224 кредитними договорами фізичних осіб, що забезпечені іпотекою, транспортними засобами та іншою заставою. Переможцем аукціону визначено ТОВ «Олком-Лізинг».

09 жовтня 2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладений договір про відступлення прав вимоги, за яким у порядку та на умовах, визначених цим договором, Банк відступив новому кредитору належні йому права вимоги, а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників та/або поручителів, зазначених додатках № 1, 2 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами застави та договорами поруки, з урахуванням усіх доповнень і додатків до них, згідно з реєстрів у додатках № 1, 2 до цього договору.

09 жовтня 2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладений договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави, за яким в порядку та на умовах, визначених цим Ддговором, Банк виступив новому кредитору належні банку права вимоги, а новий кредитор набув права вимоги банку до чекодавців (заставодавців), зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстру у додатку № 1 до цього договору.

На підставі наведеного, ТОВ «Олком-Лізинг» набуло право вимоги за кредитним договором від 11 травня 2007 року № 66-07/МБ, укладеним між ОСОБА_1 як позичальником (боржником) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та договорами поруки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року змінено у справі позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ТОВ «Олком-Лізінг».

04 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року, у якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

У касаційній скарзі заявниця просить поновити їй строк на касаційне оскарження та вказує на те, що повний текст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вона не отримувала, про існування вказаної ухвали вона дізналася лише 09 грудня 2020 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Як вбачається із інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана ухвала Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року надіслана судом 10 грудня 2020 року, зареєстрована - 11 грудня 2020 року, а 14 грудня 2020 року вона була оприлюднена.

Таким чином, із повним текстом оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції заявниця могла ознайомитися за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень 14 грудня 2020 року.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявницею обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про заміну сторони у справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину.

Заміна кредитора у зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Встановивши, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передало ТОВ «Олком-Лізинг» свої права за кредитним договором та договорами поруки, які укладені зі відповідачами, на підставі договорів про відступлення прав вимоги, суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 55 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових для задоволення заяви ТОВ «Олком-Лізинг» про заміну позивача правонаступником.

Посилання заявниці у касаційній скарзі на те, що вона не була повідомлена про відступлення прав вимоги ТОВ «Олком-Лізинг», не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, оскільки в силу вимог частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника.

Доводи касаційної скарги про те, що надана представником ТОВ «Олком-Лізинг» копія ордеру не є належним доказом на підтвердження повноважень представника, яким має бути оригінал ордеру, є безпідставними, з огляду на те, що представник ТОВ «Олком-Лізинг» має право посвідчувати копії документів у справах, зокрема й копії ордера, який є належним документом, що підтверджує повноваження на представництво особи, зокрема, на вчинення такої процесуальної дії, як подання та підписання заяви про заміну сторони правонаступником, від імені ТОВ «Олком-Лізинг». Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 320/5420/18.

Верховний Суд бере до уваги доводи касаційної скарги про те, що заявниця не була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, проте зазначає, що недотримання апеляційним судом норм процесуального права не вплинуло на ухвалення обґрунтованого та законного судового рішення - ухвали про заміну позивача його правонаступником, тоді як заявницею не наведено належного обґрунтування, яким чином її участь у судовому засідання вплинула б на ухвалене апеляційним судом судове рішення з процесуального питання.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізінг» про заміну позивача правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізінг» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр факторингових послуг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Енертрер» про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик