Провадження № 2/522/3469/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»), третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Мельник Н.Ю., звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 12 березня 2008 року між ОСОБА_1 (надалі Позичальник, Позивач) та Банком (надалі - Відповідач) укладено Договір кредиту № 2007/686-Ф03.7/262 (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 58 000,00 доларів США, під 12,45 % відсотків річних за користування кредитними коштами, строком користування до 14 листопада 2027 року. 15 листопада 2007 року ОСОБА_1 уклала з Банком договір Іпотеки за реєстровим №2461, щодо майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1 . Зазначені майнові права були передані в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору кредиту № 2007/686-Ф03.7/262 від 15 листопада 2007 року. У жовтні 2019 року Позивач дізналась, що 02 жовтня 2019 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження № 60205671 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. (надалі - Третя особа) № 24123 від 31 жовтня 2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відповідача заборгованості у загальному розмірі 98 272,64 доларів США, яких:

-прострочена заборгованість 55 099,78 доларів США;

-прострочена заборгованість по нарахованих відсоткам - 43 172,86 дол. США;

Ознайомившись через представника з матеріалами виконавчого провадження № 60205671, Позивач вважає, що виконавчий напис № 24123 від 31 жовтня 2017 р. вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, державним виконавцем відкрито неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відповідача заборгованості. Посилаючись на те, що сума заборгованості за виконавчим написом не є безспірною, нотаріусом не перевірені первинні документи, а також не перевірено законність нарахування відсотків, оскільки право кредитора на отримання відсотків припиняється після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, а підлягають захисту в порядку ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24123, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. від 31 жовтня 2017 р., стягнути з відповідача судові витрати.

Крім того, Позивачка, у позові зазначає, що оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню через те, що він вчинений з порушенням строку, передбаченого ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" та п.3.1. глави 16 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, визначено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року вжито заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 24123 від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Г.В. вчиняти будь-які виконавчі дії (ВП №60205671) щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у загальному розмірі 98 272,64 доларів за виконавчим написом № 24 123 від 31 жовтня 2017 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., відносно ОСОБА_1

09 грудня 2019 року відповідачем подано відзив на позов, за змістом якого не погоджуючись з вимогами заявленими ОСОБА_1 зазначив, що банк звернувшись до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. реалізував своє право на дострокове повернення кредиту передбачене умовами Кредитного договору. В свою чергу приватним нотаріусом виконавчий напис вчинено із дотриманням всіх умов для його вчинення. А заборгованість за кредитним договором є безспірною, в зв`язку із чим відсутні правові підстави для визнання виконавчого напису № 24123, вчиненого приватним нотаріусом, таким що не підлягає виконанню, відсутні.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2020 року здійснено заміну сторони у справі №522/18543/19, а саме відповідача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Позивачкою 02 червня 2020 року подано додаткові пояснення, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не було перевірено фактичний розмір заборгованості. Надаючи довідку - розрахунок станом на 14.06.2017 року ОСОБА_1 повинна була сплатити 98 272,64 доларів США, в т.ч. відсотки 43 172,86 Доларів США, тіло кредиту 55 099,78 доларів США. Разом з тим, 24.11.2009 року Банком було подано заяву про видачу судового наказу по зазначеному кредитному договору до Малиновського районного суду м. Одеси, за якою Банк вказував суму заборгованості в розмірі 81 346,80 доларів США, в тому числі тіло кредиту - 65 310,74 доларів США, відсотки 10 069,26 доларів США, пеня 746,80 доларів США, штраф 5 220,00 доларів США. 27 листопада 2009 року Малиновським районним судом м. Одеси видано судовий наказ по справі №2н-3275/09 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в повному обсязі в сумі 651 587,85грн., що є еквівалентом 81 346,80 доларів США, станом 09.10.2009 року. Крім того, 15.09.2014 року Відповідач звернувся до Постійно діючого Третейського суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по цьому ж кредитному договору станом на 10.06.2014 року у сумі 102 628,21 доларів США, що у еквіваленті 1193693,19грн. 20.11.2014року Постійно діючий Третейський суд ухвалив рішення по справі №1613/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості у розмірі 1 120 344,50грн., єквівалент станом на 11.06.2014 року - 96 322,35 доларів США, з яких тіло кредиту 55 099,78 доларів США, відсотки - 36 866,68 доларів США, пеня 858,59 доларів США, пеня за прострочення процентів 3 496,98 доларів США та сплату третейського збору у розмірі 11 603,45грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.01.2017 року рішення Постійно діючого Третейського суду від 20.11.2014 року по справі 1613/14 скасовано. Судове рішення набрало законної сили. При цьому, за виконавчим написом загальна сума, що підлягає стягненню складає 98 272,64долари США. Тобто Банк тричі вказував різні суми по погашенню боргу: 651587,85грн., еквівалент 81 346,80 доларів США за заявою про видачу судового наказу, 1 193 693,19грн. еквівалент 96 322,35 доларів США - у позові до суду, 98 272,64 дол. США за виконавчим написом. Отже, існування спору в суді щодо розміру заборгованості за Кредитним договором спростовує факт безспірності заборгованості боржника ОСОБА_1 на час вчинення приватним нотаріусом КМНО Чуловського В.А. виконавчого напису. Разом з цим, ототожнюючи вказані відомості, приватним нотаріусом не могло бути встановлено безспірність заборгованості, сума що підлягала стягненню є іншою, а встановлений курс НБУ на час вчинення нотаріальної дії вказує на іншу заборгованість яка повинна була дорівнювати сумі, визначеній у судовому наказі від 27 листопада 2009 року , виданого Малиновським районним судом м. Одеси на суму 651 587,85грн., еквівалент 81 346,80 доларів США.

01.07.2020 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явились, сповіщались належним чином.

Від представника позивача налійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено Договір кредиту № 2007/686-Ф03.7/262, відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 58 000,00 доларів США, під 12,45 % відсотків річних за користування кредитними коштами, строком користування до 14 листопада 2027 року.

15 листопада 2007 року ОСОБА_1 уклала з Банком договір Іпотеки за реєстровим №2461, щодо майнових прав на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1 . Зазначені майнові права були передані в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору кредиту № 2007/686-Ф03.7/262 від 15 листопада 2007 року.

31 жовтня 2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 24123 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у загальному розмірі 98 272,64 доларів США, яких:

-прострочена заборгованість 55 099,78 доларів США;

-прострочена заборгованість по нарахованих відсоткам - 43 172,86 дол. США;

Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.12.2014 по 14.06.2017 року.

Як зазначено у виконавчому написі, його вчинено на підставі ст.ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року № 296/5 та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Приватний нотаріус застосував норму Закону, вважав, що заборгованість між сторонами кредитних відносин є безспірною, в наслідок чого вчинено нотаріальну дію.

Разом з цим, суд не може погодитись із вказаними висновками, оскільки при дослідженні витребуваних матеріалів, які стали підставою для вчинення нотаріального напису та доказів, які містяться матеріалах цивільної справи № 522/18543/19, сума заборгованості містить розбіжності в документах, що вказує про неможливість визначення заборгованості на час вчинення напису.

Так в заяві про видачу судового наказу, поданої Банком до Малиновського районного суду м. Одеси 24.11.2009 року, Банк вказував суму заборгованості в розмірі 81 346,80 доларів США, в тому числі, тіло кредиту - 65 310,74 доларів США, відсотки 10 069,26 доларів США, пеня 746,80 доларів США, штраф 5 220,00 доларів США (а.с.18 -21).

У позовній заяві Банку, поданої 15.09.2014 року до Постійно діючого Третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по цьому ж кредитному договору станом на 10.06.2014 року у сумі 102 628,21 доларів США, що у еквіваленті 1 193 693,19грн., з яких тіло кредиту 55 099,78 доларів США, відсотки 43 172,86 доларів США, пеня 858,59 доларів США, пеня за прострочення процентів 3 496,98 доларів США та сплату третейського збору у розмірі 12 336,93 грн. (а.с. 22-27).

В довідці - розрахунку заборгованості за кредитним договором сформованому 14.06.2017 року заборгованість станом на 14.06.2017 року складає 2 554 618,11 грн., еквівалент 98 272,64 доларів США, складається з тіла кредиту 55 099,78 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 432 330,46 грн., заборгованість за відсотками 43 172,86 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 122 287,65 грн. (а.с. 100).

У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат").

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат").

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З дослідженого суд встановив, що кожен документ має різні значення сум заборгованості щодо тіла кредиту, відсотків, що дає підстави дійти до висновку, що заборгованість за кредитним договором № 2007/686-ФОЗ.7/262 від 15 листопада 2007 року є спірною, в зв`язку із чим, приватним нотаріусом не міг бути вчинений виконавчий напис.

Відносно обґрунтування Позивачкою вимог недотримання приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в розумінні спливу трирічного строку суд враховує наступне.

Виходячи з приписів частини другої статті 50 Закону України "Про нотаріат", право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, при вирішенні питання про наявність або відсутність підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в розумінні пропуску Банком трирічного строку суд враховує таке.

Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3.1 глави 16 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 (далі - Порядок) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів.

Згідно з п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

Як встановлено судом, у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договору кредиту №2007/686-ФОЗ.7/262 від 15.11.2007 р. із наступними змінами та доповненнями, ПАТ "УКРСОЦБАНК" 31.10.2017 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.

Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для вчинення виконавчого напису нотаріуса подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З копій документів, які надані нотаріусом на запит суду вбачається, що Відповідачем для вчинення виконавчого напису були надані наступні документи:1) Завірена представником Банку копія договору кредиту №2007/686-ФОЗ.7/262 від 15.11.2007 р. зі змінами та доповненнями; 2) оригінал довідки-розрахунку заборгованості по кредиту на 14.06.2017 року; 3) Виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 ; 4) засвідчену копію вимоги на ім`я ОСОБА_1 про усунення порушення зобов`язань № К/УСБ/21.09/ИНН від 29.09.2017р.; 5) оригінал квитанції про надання послуг поштового зв`язку про направлення вимоги на адресу: АДРЕСА_2 ; 6) копія опису вкладення про направлення вимоги ОСОБА_1 ; 7) Витяг з ЄРДПОУ; 8) копію довіреності на особу, яка підписала заяву; 9) копію паспорту та ІПН особи, яка підписала заяву.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія судового наказу №2н-3275/09 від 27 листопада 2009 року, виданий Малиновським районним судом за заявою Банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту №2007/686-ФОЗ.7/262 від 15.11.2007 р. в повному обсязі в сумі 651 587,85грн. Банк, направляючи заяву про видачу судового наказу до суду 24.11.2009 року щодо стягнення заборгованості по договору кредиту змінив термін повернення кредиту. Тобто, з моменту подачі банком заяви до суду, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився. Отже, 3-річний строк для вчинення виконавчого напису починає відлічуватися з наступного дня подачі такої заяви 25.11.2009 року. А отже, термін для видачі виконавчого напису сплив 25.11.2012року. Суд враховує, що оскаржуваний виконавчий напис №24123 було вчинено приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. 31.10.2017 року, поза межами трирічного строку.

Тому нарахування відсотків за період з 01.12.2014 року по 14.06.2017 року, які стягнуті нотаріусом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, з 01.12.2014 року повинні стягуватись за ч. 2 ст. 625 ЦК України в межах трирічного строку, починаючи з 25.11.2009 року.

Як передбачено п.1.1. та п.1.2. глави 16 розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Таким чином, при дослідженні доказів, наявних в матеріалах справи суд приходить до висновку про порушення відповідачем правил звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, оскільки з дня виникнення у ПАТ "УКРСОЦБАНК" вимоги за договором кредиту №2007/686-ФОЗ.7/262 від 15.11.2007 р. минуло більше трьох років.

Дана позиція знайшла своє підтвердження у Постанові Судової палати у цивільних справах від 30.09.2015 року по справі № 6-154 цс 15 Верховний Суд України, в якій наголошено, що статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису з порушенням приписів ч.1, 2 ст.88 Закону України "Про нотаріат", п.п. 2.3 пункту 2, п.п. 3.1.3.2. пункту 3, п.п. 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 глави 16 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5.

В процесі розгляду справи судом вживалися всі заходи для надання учасникам процесу можливості реалізувати свої процесуальні права щодо надання доказів по справі, обґрунтування доводів та заперечень на підтвердження своїх правових позицій учасників справи.

Суд враховує, що матеріали справи не містять підтвердження того, що Позивачем отримана вимога відповідача про усунення порушень, а отже на думку суду, у даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд при задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. за подачу позовної заяви та 384,20 грн за заяву про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»), третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем зареєстрований в реєстрі за № 24123, про звернення стягнення на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСОЦБАНК» (код ЄДРПОУ - 00039019) , правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (, МФО 300346, п/р № IBAN НОМЕР_1 , місце знаходження: 03150, Україна, м. Київ вул. Велика Васильківська, буд. 100), заборгованості, що виникла по Договору кредиту №2007/686-ФОЗ.7/262 від 15 листопада 2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, МФО 300346, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 1152,60 грн.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22 січня 2021 року.

Суддя Л.М. Чернявська