Провадження № 2/331/870/2021
ЄУН 331/614/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря Постарнак М.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини та розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, дружини та розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 22.07.2017 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. 07.07.2019 року від шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які нині проживають разом з нею. Сімейне життя не склалося, між ними постійно виникають сварки та відсутнє взаєморозуміння. Відповідач надає часткову фінансову допомогу на утримання дітей, проте, від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. Відповідач офіційно працевлаштований, не є інвалідом, у нього відсутні захворювання (та не має потреби в лікуванні), які б могли перешкоджати виконанню обов`язків по утриманню дітей, він не має інших утриманців (в т.ч. інших неповнолітніх дітей).

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу ОСОБА_3 щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною трирічного віку. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_7 ». Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по справі.

Процесуальні дії, заяви та клопотання сторін

Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року зазначену справу прийнято та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 18-19).

03.03.2021 року до суду надійшов відзив ОСОБА_8 , який в подальшому був уточнений, відповідно до якого відповідач частково заперечує проти задоволення позову. Проти розірвання шлюбу не заперечує, погоджується на сплату аліментів на утримання синів в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, щомісячно. Проти стягнення аліментів на тримання синів в розмірі 1/3 частини всіх його доходів на кожну дитину заперечує, тому що разом це складає 2/3 частини, що перевищує допустимий розмір стягнень. Аліменти на утримання позивачки до досягнення дітей трьохрічного віку він згоден сплачувати у розмірі 1/10 частини всіх доходів (а.с.43-48, 55-58).

Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні наполягали на частковому задоволенні позову в рамках, зазначених у відзиві. Проти розірвання шлюбу не заперечують, оскільки сім`я розпалася остаточно та не може бути поновлена ; сторони тривалий проживають окремо.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що з 22 липня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 201 (а.с. 12).

7 липня 2019 року від шлюбу народились сини: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Вознесенським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 15.07.2019 року, про що складено відповідні актові записи № 893 та № 894 (а.с. 13-14).

Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2020 року. Діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою ОСББ «Українська 34» від 19.01.2021 р. № 1901/001) (а.с. 11).

Відповідач надає часткову фінансову допомогу на утримання дітей, що підтверджується випискою по картці ОСОБА_1 (а.с. 68-69).

Проте, надання малолітнім дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дітей. Вказана позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 травня 2020 року, справа № 712/4702/19, провадження № 61-929св20.

Відповідач працює на посаді інженера-конструктора ТОВ «Інфоком лтд» та, відповідно до інформації Пенсійного фонду України, має дохід в середньому 8 000 грн. 9 000 грн. щомісяця (а.с. 48).

За своїм віком відповідач є працездатною особою, інших дітей та утриманців не має, не є інвалідом, у нього відсутні захворювання (та не має потреби в лікуванні), які б могли перешкоджати виконанню обов`язків по утриманню дітей.

Ці обставини відповідач визнає та не оспорює.

Позиція суду щодо позовних вимог про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Сторони фактично припинили шлюбні відносини, у зв`язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв`язку з чим вони не підтримують сімейних відносин з серпня 2020 року.

Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений до суду одним з подружжя.

У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, мас право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що родина ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розпалася остаточно та поновлена бути не може. Тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Позиція суду щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 2 статті 183 СК України визначено обов`язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19.10.2016, справа № 6-1798цс16.

Частиною другою статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1/3 частині на кожну дитину, що загалом становить 2/3 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % його заробітної плати.

Отже, визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено необхідність у стягненні з відповідача на її користь аліментів в розмірі по 1/3 частині на кожну дитину, що загалом становить 2/3 частини всіх видів його заробітку (доходу).

На підставі викладеного, суд вирішив, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2021 року до досягнення дітьми повноліття.

Позиція суду щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми трирічного віку.

Приймаючи до уваги вимоги положення ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та, враховуючи розмір аліментів на дітей (1/3 частина усіх доходів), суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача ј частини від усіх доходів на утримання матері є завищеними.

Відповідач має можливість утримувати дружину до досягнення дітьми трьох років та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі 1/10 частини від його доходів.

Керуючись положення статті 84 СК України, враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не довів наявність інших істотних обставин, які могли б впливати на виконання ним своїх батьківських обов`язків, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та прав дружини на утримання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дітьми трьох років в розмірі 1/6 частини усіх доходів.

Судовий збір розподілено відповідно до 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстрований 22 липня 2017 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 201.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 прізвище - « ОСОБА_7 ».

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2021 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу ОСОБА_3 щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову -08.02.2021 року та до досягнення дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , 50 відсотків судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Головному управлінню Державної казначейської служби України повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , 50 відсотків, сплаченого за квитанцією № 0.0..1 від 05.02.2021 року судового збору, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 . місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір за подання позову майнового характеру в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 28 травня 2021 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Н.Г.Скользнєва