Справа № 729/218/21
4-с/729/3/21 р.
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2021 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі: судді Бойко В.І., секретаря Малюшицької Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бобровиця справу за скаргою ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №37166422 від 22.03.2013 на бездіяльність державного виконавця,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 . У своїй скарзі просить суд зобов`язати її переглянути свій розрахунок заборгованості за аліментами за вихідним № 7357 від 11.02.2021 згідно виконавчого листа № 2-375 від 22.04.2009, у виконавчому провадженні ВП № 37166422 від 22.03.2013, з дотриманням принципів професійної діяльності, передбачених статтею 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», з урахуванням наданих ним , як стороною боржником, доказів сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаному виконавчому провадженні.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що Головним державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , здійснюється виконавче провадження ВП № 37166422 від 22.03.2013 з примусового виконання виконавчого листа № 2-375, виданого Бобровицьким районним судом Чернігівської області 22 квітня 2009 р., з метою виконання судового рішення цього ж суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання його доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідного судового рішення суду в нього немає, але зазначені юридичні факти є безспірними та зокрема підтверджуються постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2013 (ВП № 37166422), винесеної старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції в Київській області, ОСОБА_5 , на підставі виконавчого листа Бобровицького районного суду Чернігівської області № 2-375 від 22.04.2009.

Раніше виконавче провадження з виконання цього виконавчого листа знаходилось на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, згідно з довідкою-розрахунком якого від 06.03.2013 № 1605/26 його заборгованість за аліментами за період із 01.04.2011 по 28.02.2013 становила 26959,19 грн.

У жовтні 2020 року від головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , він отримав розрахунок заборгованості за аліментами вих. № 70850 від 28.09.2020 згідно виконавчого листа № 2-375 від 22.04.2009 у вказаному виконавчому провадженні, відповідно до якого загальна сума його заборгованості за аліментами станом на 01.09.2020 становила 138023,84 грн., у тому числі з урахуванням суми заборгованості в розмірі 26959,19 грн. станом на 01.03.2013 згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 06.03.2013, винесеної Відділом ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Не погоджуючись з таким розрахунком, в листопаді 2020 року головному державному виконавцю Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Авєріній М.В., через канцелярію зазначеного відділу, він подав заяву про проведення перерахунку заборгованості за аліментами та просив об`єктивно і справедливо встановити відсутність в нього заборгованості за аліментами та надати йому відповідь; до цієї заяви він додав наявні в нього копії фінансових та інших документів, що спростовували наявність у нього заборгованості за аліментами. Оскільки від головного державного виконавця Авєріної М.В. він не дочекався відповіді, то в лютому 2021 року, знову через канцелярію відділу, повторно подав таку ж заяву і 26 лютого 2021 р., у своїй поштовій скриньці він виявив лист , надісланий Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) простим поштовим відправленням, у якому знаходився новий, зроблений головним державним виконавцем Авєріною M B., розрахунок заборгованості за аліментами вих. № 7357 від 11.02.2021 згідно виконавчого листа № 2-375 від 22.04.2009, відповідно до якого загальна сума його заборгованості за аліментами станом на 01.02.2021 становила вже 76986,34 гри, у тому числі з урахуванням суми заборгованості в розмірі 26959,19 грн. станом на 01.03.2013 згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 06.03.2013, винесеної Відділом ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Він не погоджується з цим новим розрахунком заборгованості за аліментами, оскільки він має докази, що її спростовують, а головний державний виконавець Авєріна М.В. ці докази до уваги не взяла, чим допустила бездіяльність.При проведенні відповідного розрахунку вона не дотрималась зокрема таких обов`язкових і передбачених законодавством принципів у своїй діяльності як: верховенство права, законність, незалежність, справедливість та об`єктивність. У своїй заяві головному державному виконавцю ОСОБА_2 про проведення перерахунку заборгованості за аліментами він зазначав, що згідно з вищевказаною довідкою Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві щодо заборгованості за аліментами від 06.03.2013 № 1605/26 (заборгованість визначена із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості) за 2011 рік йому було нараховано заборгованість за аліментами: квітень - 980,50 грн.; травень - 965,25 грн.; червень - 1024,50 грн.; липень - 1042,75 грн.; серпень - 1014,00 грн.; вересень - 1018,00 грн.; жовтень - 1032,00 грн.; листопад - 1042,00 грн.; грудень - 1204,75 грн.; всього: 9323,75 грн.

За 2012 рік: січень - 1037,00 грн.; лютий -1076,50 грн.; березень -1144,25 грн.; квітень - 1148,00 грн.; травень - 1117,25 грн.; червень - 1157,00 грн.; липень - 1175,00 грн.; серпень - 1142,75 грн.; вересень - 1148,00 грн.; жовтень - 1172,00 грн.; листопад - 1172,00 грн.; грудень - 1342,00 грн.; всього: 13831,75 грн.

За 2013 рік: січень - 1342,00 грн.; лютий - 1342,00 грн.; всього: 2684,00 грн.

Але в серпні, вересні, жовтні та листопаді 2011 року було нараховано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 заробітну плату, в тому числі з якої було сплачено аліменти, а саме нараховано заробітної плати і сплачено аліментів: - червень 2011 року - 960,00 грн.; липень 2011 року - 960,00 грн.; серпень 2011 року - 960,00 грн., сплачено 325,99 грн. аліментів; вересень 2011 року - 960,00 грн., сплачено 300,32 грн. аліментів; жовтень 2011 року - 985,00 грн., сплачено 32,131 грн. аліментів; листопад 2011 року - 985,00 грн., сплачено 321,31 грн. аліментів.

Дані юридичні факти підтверджуються довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 № 08/1 від 22.06.2018 спеціальної форми, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політки України від 27.08.2004 № 192, а також випискою Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування щодо індивідуальних відомостей про мене як застраховану особу (Форма ОК-5), виданої Броварським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 26 листопада 2020 р.

Зокрема згідно з вказаною випискою, йому було ще й нараховано заробітну плату і в травні 2011 року в розмірі 960,00 грн., але помилково вказано про нараховану заробітну плату за березень хоч правильно - за квітень 2011 року (у зв`язку з такою помилкою у цій виписці за квітень скаржник як вказує заробітну плату до уваги не бере).

Статтею 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено у 2011 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 816 гривень, з 1 квітня - 832 гривні, з 1 жовтня - 853 гривні, з 1 грудня - 870 гривень; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 977 гривень, з 1 квітня - 997 гривень, з 1 жовтня - 1022 гривні, з 1 грудня - 1042 гривні. Його доньці 6 років виповнилось 15 липня 2011 р..

Згідно з вищевказаною довідкою про його заробіток у 2011 році, він сплатив стягувачу аліментів: за серпень 325.99 грн. та за вересень 300,32 грн., хоч 1/4 частина його заробітку за ці місяці становила 240,00 грн. (960,00 : 4), а 30 % прожиткового мінімуму - 249,60 грн. 832,00 * 30%); за жовтень 321,31 грн. та за листопад 321,31 грн., хоч 1/4 частина його заробітку за ці місяці становила 246,25 грн. (985,00 : 4), а 30 % прожиткового мінімуму - 306,60 грн. (1022,00 * 30 %).

Відповідно залишилась встановлена державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві в березні 2013 року заборгованість за аліментами в 2011 році за: квітень - 980,50 грн.; травень - 965,25 грн.; червень - 1024,50 грн.; липень - 1042,75 грн.; за грудень - 1204,75 грн. Хоч за травень, червень і липень 2011 року йому було нараховану заробітну плату в розмірі по 960,00 грн. А відтак сума заборгованості за аліментами за ці місяці становитиме по 249,60 грн. (960,00 : 4 = 240,00 = 1/4 частина, але 30 % пр.мінімуму = 249,60 грн., тобто 832,00 * 30 %).

Тому слід вважати наступну заборгованість за аліментами в 2011 році за: квітень - 980,50 грн.; травень - 249,60 грн.; червень - 249,60 грн.; липень - 249,60 грн.; грудень - 1204,75 грн. А всього на суму 2934,05 грн., яку він визнає.

Також, він визнає допущеної ним заборгованість по аліментами за січень 2012 року в розмірі 1037,00 грн.

Таким чином, за 2011 та 2012 роки він визнає допущену ним заборгованість за аліментами на загальну суму 3971,05 грн. (2934,05 + 1037,00). Решта заборгованості за аліментами, яку було визначено мені державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУК) у м. Києві в березні 2013 року виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, неправильно. А тому відповідна сума заборгованості в розмірі 22988,14 грн. (26959,19 - 3971,05) не відповідає дійсним обставинам справи та положенням Сімейного кодексу України.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, в редакції чинній станом на 2011-2012 роки, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

А статтею 195 Сімейного кодексу України, в редакції чинній станом на 2011, 2012, 2013 роки, врегульовано суспільні відносини щодо визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та зокрема встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Проте, в розумінні наведених норм Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), правильно обчислювати із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості лише в тому разі, якщо боржник не працював на час визначення розміру заборгованості за аліментами та не сплачував аліментів, або сплачував аліменти, але в розмірі меншому ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З лютого 2012 року по серпень 2018 року він сплачував аліменти в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років як присуджено йому рішенням суду та що дорівнювало зокрема 1/4 розміру його щомісячного доходу, хоч за трудовим договором він не працював. При цьому кожен із таких платежів, починаючи з лютого 2012 року по грудень 2013 року, містив в собі також і частину коштів на погашення наявної в нього заборгованості за аліментами за квітень, травень, червень, липень, грудень 2011 року та січень 2012 року в загальній сумі 3971,05 грн., яку він, в будь-якому разі, повністю виплатив (погасив) до кінця 2013 року.

З серпня 2018 року по даний час він не працює за трудовим договором і сплачує стягувачу аліменти в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, що дорівнює 1/4 розміру його щомісячного доходу.

Відповідно до ч. 1 (абз. 2) ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404, в редакції від 28.08.2018, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 2 (абз. 2) ст. 182 Сімейного кодексу України, в редакції від 08.07.2017, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, в період із 08.07.2017 по 28.08.2018, його обов`язком, в будь-якому разі, було виконання рішення суду щодо сплати стягувану аліментів в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Хоч з липня 2017 року по липень 2018 року сукупно він сплатив стягувану аліментів на більшу суму ніж як по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Отже, так як із 28 серпня 2018 р. частину 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404 було доповнено абзацом 2 щодо обов`язку державного чи приватного виконавця стягувати з боржника аліменти в розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то відповідно й у платників аліментів виникло зобов`язання сплачувати аліменти в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції частини 1 статті 71 цього Закону від 22.08.2018 таких змін ще не було).

Адже згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак із 28 серпня 2018 р., незважаючи на рішення суду щодо стягнення з нього аліментів на користь стягувана в мінімальному гарантованому розмірі - 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, йому потрібно було, в будь-якому разі, сплачувати стягувану аліменти в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щоб не допустити заборгованості за аліментами, якої він не допускав, докази про що надав головному державному виконавцю ОСОБА_2 до своєї вищевказаної заяви про проведення перерахунку боргу за аліментами.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

А статтею 195 Сімейного кодексу України, врегульовано суспільні відносини щодо визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та зокрема встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Знову ж таки, в розумінні наведених норм Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), правильно обчислювати із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості лише в тому разі, якщо боржник не працював на час визначення розміру заборгованості за аліментами та не сплачував аліментів, або сплачував аліменти, але в розмірі меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначає скаржник, що головний державний виконавець Авєріна М.В. вчинила бездіяльність, яка полягає в тому, що вона не взяла до уваги надані ним фіскальні документи, що спростовують наявність у нього заборгованості за аліментами, та, не дотримуючись у своїй діяльності таких принципів як: верховенство права, законність, незалежність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, хибно врахувала суму заборгованості за аліментами в розмірі 26959,19 грн. станом на 01.03.2013 згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 06.03.2013, винесеної Відділом ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, та, не керуючись положеннями статей 182, 195 Сімейного кодексу України, упереджено і неправильно нарахувала йому заборгованість за аліментами виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості в загальній сумі 76986,34 грн. станом на 01.02.2021 згідно з її розрахунком заборгованості за аліментами за вих. № 7357 від 11.02.2021, хоч по суті такої заборгованості в нього не було. При цьому в указаному розрахунку головний державний виконавець ОСОБА_2 підтвердила щомісячні суми сплачених ним аліментів за період із березня 2013 року по грудень 2020 року.

Бездіяльність головного державного виконавця Авєріної М.В. є очевидно неправомірною. Адже вбачається очевидний юридичний факт щодо відсутності в нього заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні ВП № 37166422 від 22.03.2013.

До того ж, спору між стягувачем і ним з приводу заборгованості за аліментами немає.

Тому просить суд, зобов`язати головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , переглянути свій розрахунок заборгованості за аліментами.

13 квітня 2021 року головний державний виконавець Авєріної М.В. подала до суду заперечення у яких просила відмовити у задоволенні скарги з наступних причин.

На примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 37166422 з примусового виконання виконавчого листа Бобровицького районного суду Чернігівської області № 2-375 від 22.04.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2009 року .

22.03.2013 року до відділу надійшов пакет документів (постанова про закінчення виконавчого провадження від 06.03.2020 року, виконавчий документ та довідка - розрахунок заборгованості по аліментах від 06.03.2013 року) від ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. Заборгованість по аліментах станом на 01.03.2013 року складала 26959,19 грн. Розрахунок боржником до суду не оскаржувався.

22.03.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та за вих. № 16546/47 від 22.03.2013 року направлено за вказаними у виконавчому документі адресами стягувану - до відома та боржнику - для виконання, одночасно державним виконавцем зроблені запити до ПФУ, ДПС до ТСЦ 3243 ГСЦ МВС у Київській області. Згідно отриманих відповідей з Пенсійного фонду Україна та Державної податкової Служби боржник не працює, пенсію не отримує, інші джерела доходу відсутні.

04.06.2018 року з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснено виїзд за адресою місця проживання боржника, вказаною у виконавчому документі. На час проведення перевірки боржник за місцем проживання був відсутній, про що складений відповідний акт державного виконавця та залишено боржнику виклик.

04.06.2018 року враховуючи, що рішення суду не виконується, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, яку направлено стягувану для відома та боржнику до виконання. На підставі вказаної постанови в реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано запис про обтяження за № 6417198.

Згідно відповідей на запити до Державної податкової служби та Пенсійного фонду України від 19.01.2017, 20.01.2017, 05.06.2018, 07.06.2018, 03.06.2019, 10.06.2019, 27.07.2020, 10.02.2021, 11.04.2021 інформація щодо джерел отримання боржником доходів в ДРФО відсутня, відомості про місце роботи боржника відсутні (не працює), пенсію боржник також не отримує.

Частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. За викладених обставин розрахунок заборгованості державним виконавцем здійснюється відповідно до частини другої статті 195 Сімейного кодексу України, згідно з якою заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (дані щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників по містах і районах оприлюднені на офіційному сайті Головного управління статистики у Київській області http://kyivobl.ukrstat.gov.ua/content/index.php3).

Відповідно до положень частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

07.06.2019 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого сума боргу становить 95481,75 грн. Розрахунок боржником до суду не оскаржувався.

27.07.2020 року державним виконавцем повторно здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням копій квитанцій, наданих боржником на підтвердження сплати аліментів, згідно якого сума боргу становить 130474,84 грн., а також у телефонній розмові було роз`яснено боржнику причини неврахування надісланих ним копій квитанцій як сплату заборгованості зі сплати аліментів, а саме: відсутність призначення платежу, за яким кошти можливо ідентифікувати як аліменти, та врахувати при складенні довідки-розрахунку. Розрахунок боржником до суду не оскаржувався.

27.07.2020 року на виконання вимог абзацу першого частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанови:

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Копії постанови направлено стягувану та підписано електронним підписом і направлено до ГЦОСІ ДПС України для виконання та боржнику за № 61 324 від 27.07.2020 на адресу, вказану у виконавчому документі.

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Копії постанови направлено стягувану та підписано електронним підписом і направлено до ГСЦ МВС України для виконання та боржнику за № 61 327 від 27.07.2020 на адресу, вказану у виконавчому документі.

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Копію постанови направлено ГСЦ МВС України для виконання та боржнику за № 61 326 від 27.07.2020 на адресу, вказану у виконавчому документі.

-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Копію постанови направлено ДАЛР України для виконання та боржнику за № 61 325 від 27.07.2020 на адресу, вказану у виконавчому документі.

-про арешт коштів боржника. Копії постанови направлено стягувану та підписано електронним підписом і направлено до відповідних фінансових установ України для виконані боржнику за № 61 323 від 27.07.2020 на адресу, вказану у виконавчому документі.

Враховуючи, що аліменти боржником сплачуються безпосередньо стягувачу, без зарахування на депозитний рахунок відділу, єдиним підтвердженням виконання аліментних зобов`язань боржником у розмірі, визначеному рішенням суду, є належно оформлені квитанції про сплату аліментів на користь стягувача за виконавчим документом.

02.02.2021 до відділу надійшла заява боржника про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з доданими копіями квитанцій, частина з яких не містила відомостей щодо призначення платежу та отримувача коштів, натомість ці відомості були вписані від руки самим боржником. Отже, вона , при перерахунку заборгованості зі сплати аліментів не мала законних підстав брати до уваги копії тих квитанцій, у яких не було зазначено призначення платежу та /або отримувача коштів.

Звертає увагу суду на те, що дати проведення розрахунків заборгованості зі сплати аліментів та вчинення виконавчих дій щодо обмеження боржника у його майнових правах, а також дати відповідей на звернення боржника передують 26.02.2021, вказаній боржником у скарзі як дата, з якої він дізнався про борг зі сплати аліментів.

Так, зауваження з боку боржника відносно нарахування сум боргу по аліментах були викладені ним у зверненні до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вх. №Н3278 від 07.09.2020 року, відповідь на яке Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надав 08.09.2020 року до управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

13 квітня 2021 року стягувач ОСОБА_3 подала до суду відзив на скаргу, та зазначила, що підстав для перерахування заборгованості аліментів на даний час не має, донька знаходиться на повному її утриманні. ОСОБА_1 ухиляється від належної сплати аліментів свідомо, тому просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1

20.04.2021 року представник скаржника адвокат Мозговий О.О. надав пояснення до суду, в якому вказав, що з доводами головного державного виконавця Авєріної М.В. не погоджується, з огляду на наступне. Докази, надані боржником ОСОБА_1 головному державному виконавцю Авєріній М.В., а саме: довідка фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 № 08/1 від 22.06.2018 спеціальної форми, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 № 192, та виписка Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування щодо індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 як застраховану особу (Форма ОК-5) від 26.11.2020, якими достовірно підтверджується нарахування ОСОБА_1 в травні, серпні, вересні, жовтні та листопаді 2011 року заробітної плати, з урахуванням сплачених ним сум аліментів за серпень, вересень, жовтень, листопад 2011 року та наведених ним у скарзі розрахунків, дають підставу для висновку, що заборгованість за аліментами ОСОБА_1 в 2011 році дійсно становила 2934,05 гри.

Також, ОСОБА_1 визнає допущену ним заборгованість за аліментами за січень 2012 року в розмірі 1037,00 гри. Оскільки за період лютий-грудень 2012 року та січень-лютий 2013 року він має квитанції про сплату грошових коштів, які він сплачував стягувачу, ОСОБА_3 , як аліменти, і вона відповідні суми у надісланому нею до суду відзиві на скаргу ОСОБА_1 не спростовує.

Зокрема в указані періоди ОСОБА_1 не працював, але сплачував стягувачу, ОСОБА_3 , відповідні суми аліментів у розмірі не меншому ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, як було йому присуджено рішенням суду.

Таким чином, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за аліментами станом на 01.03.2013 становила 3971,05 гри (2934.05 грн. за 201 1 рік +1037,00 гри за січень 2012 роки). А тому головний державний виконавець ОСОБА_2 протиправно не взяла до уваги вищевказані докази і відповідні квитанції та не зробила з урахуванням їх правильний висновок і не винесла відповідного рішення про те, що заборгованість ОСОБА_1 за аліментами станом на 01.03.2013 повинна становити 3971,05 грн., а не 26959,19 грн., незалежно від того, що ОСОБА_1 не оскаржував на той час розрахунок заборгованості за аліментами державного виконавця Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 06.03.2013в розмірі 26959,19 грн. станом на 01.03.2013. Оскільки він у теперішньому виконавчому провадженні надав головному державному виконавцю ОСОБА_2 відповідні докази, які підтверджують відповідні очевидні юридичні факти і не можуть залишитися поза увагою виконавця згідно з принципами та засадами виконавчого провадження. Інакше це вважатиметься порушенням прав сторони боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні.

Водночас головний державий виконавець Авєріна М.В. підтверджує юридичний факт про те, що боржник ОСОБА_1 не працює. Але при цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості за аліментами від 11.02.2021 за вих. № 7357 в сумі 76986,34 грн. станом на 01.02.2021, виконавець ОСОБА_2 нараховує йому заборгованість виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Хоч боржник ОСОБА_1 протягом усього цього часу виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів у розмірі не меншому ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А з липня 2017 року і на даний час вій сплачує стягувачу аліменти в більшій сумі ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. І стягував, ОСОБА_3 , відповідні суми у надісланому нею до суду відзиві на скаргу боржника ОСОБА_1 не спростовує.

Так, з 28 серпня 2018 р. частину 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404 було доповнено абзацом 2 щодо обов`язку державного чи приватного виконавця стягувати з боржника аліменти в розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно й у платників аліментів виникло зобов`язання сплачувати аліменти в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції частини 1 статті 71 цього Закону від 22.08.2018 таких змін ще не було).

Що стосується доводів головного державноговиконавця Авєріної М.В. про те, що боржник ОСОБА_1 не надав доказів, що сплачені нимза квитанціями суми грошових коштів є платежами за аліментами, то слід врахувати наступне.

По-перше, головний державний виконавець Авєріна М.В. має право витребувати у стягувача докази отримання нею відповідних грошових коштів.

По-друге, стягувач, ОСОБА_7 , у надісланому нею до суду відзиві на скаргу боржника ОСОБА_1 не спростовує відповідні грошові кошти як аліментні платежі.

По-третє, сама головний державний виконавець ОСОБА_2 в розрахунку заборгованості за аліментами від 11.02.2021 за вих. № 7357 в сумі 76986.34 грн. станом на 01.02.2021, врахувала фактично всі сплачені ОСОБА_1 відповідні грошові кошти, як аліментні платежі стягувачу.

Виконавець Авєріна М.В. лише не врахувала сплачені ОСОБА_1 в такий же спосіб і за аналогічними квитанціями, як і інші попередні платежі, грошові кошти в сумі: 360.00 грн. в липні 2013 року; 1340.00 грн. в грудні 2015 року; 400.00 грн. в березні 2016 року; 500.00 грн. в липні 2016 року; 500.00 грн. в серпні 2016 року; 938.00 грн. в квітні 2018 року; 550.00 грн. в січні 2020 року; 1200.00 грн. в січні 2021 року, про сплату яких ОСОБА_1 надав відповідні квитанції. І стягувач відповідні суми у надісланому нею до суду відзиві на скаргу боржника ОСОБА_1 не спростовує.

Отже, головний державний виконавець Авєріна М.В. вчинила бездіяльність, у виконавчому провадженні № 37166422 від 22.03.2013, оскільки вона:

-протиправно не взяла до уваги надані боржником ОСОБА_8 докази та не зробила з урахуванням їх правильний висновок і не винесла відповідного рішення про те, що заборгованість за аліментами ОСОБА_9 станом на 01.03.2013 повинна становити 3971.05 грн., а не 26959.19 грн.;

-протиправно не врахувала в розрахунок заборгованості за аліментами від 11.02.2021 за вих. № 7357 сплачені боржником ОСОБА_1 в такий же спосіб і за аналогічними квитанціями, як і інші попередні платежі, грошові кошти в сумі: 360.00 грн. в липні 2013 року; 1340.00 грн. в грудні 2015 року; 400.00 грн. в березні 2016 року; 500.00 грн. в липні 2016 року; 500.00 грн. в серпні 2016 року; 938.00 грн. в квітні 2018 року; 550.00 грн. в січні 2020 року; 1200.00 грн. в січні 2021 року;

-протиправно зробила вказаний розрахунок виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що с неправильним, незаконним і таким, що суперечить принципам і засадам виконавчого провадження.

Заявник (боржник) ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник заявника (боржника) адвокат Мозговий О.О. у судовому засіданні вимоги скаргим підтримав та в подальшому надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності..

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні заяви просила відмовити.

Суд, розглянувши скаргу , дослідивши додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників. Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, відповідно до якої - виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника; розрахунок заборгованості - обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 26 постанови від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» звертає увагу судів на те, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

В площині розгляду скарги ОСОБА_1 перебуває вимога судового контролю за виконанням судового рішення, - заявлені вимоги зводиться до незгоди боржника з механізмом обчислення державним виконавцем заборгованості по аліментам, заявником (скаржником) оскаржуються дії посадової особи ОСОБА_2 щодо законності та вірності складеного нею розрахунку, - тому судова оцінка таких дій державного виконавця має бути надана лише у порядку визначеному розділом VII ЦПК України. Можливість, правильність та правомірність розгляду по суті скарг на дії державного виконавця, зокрема щодо законності здійсненого ним обрахунку заборгованості за аліментами, підтверджується і практикою касаційної інстанції (постанова Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 2-1071/05, провадження № 61-1512св17).

Суд акцентує увагу, що в межах провадження скарги на дії державного виконавця щодо механізму обчислення заборгованості у даній справі не визначається певний розмір, оскільки незгода з нарахуванням заборгованості в конкретній грошовій сумі, тобто оспорювання цієї суми заборгованості, є підставою для звернення особи із позовом в порядку позовного провадження

Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Гарачуком А.В. від 22.03.2013 відкрито виконавче провадження № 37166422 з примусового виконання виконавчого листа № 2-375 (а.с.14).

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження №26230600 від 06.03.2013, винесеної Відділом ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві станом на 01.03.2021 заборгованість по сплаті аліментів становить 26 959,19 грн. (а.с.15-16).

Відповідно до розрахунку заборгованості згідно виконавчого листа №2-375 від 22.04.2009 року загальна заборгованість станом на 01.09.2020 становить 138023,84 грн. (а.с.17).

Відповідно до розрахунку заборгованості згідно виконавчого листа №2-375 від 22.04.2009 року загальна заборгованість станом на 01.02.2021 становить 76986,34 грн. (а.с.21).

Довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 № 08/1 від 22.06.2018 спеціальної форми, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політки України від 27.08.2004 № 192 зазначено, що в серпні, вересні, жовтні та листопаді 2011 року було нараховано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 заробітну плату, в тому числі з якої було сплачено аліменти, а саме нараховано заробітної плати і сплачено аліментів: - червень 2011 року - 960,00 грн.; липень 2011 року - 960,00 грн.; серпень 2011 року - 960,00 грн., сплачено 325,99 грн. аліментів; вересень 2011 року - 960,00 грн., сплачено 300,32 грн. аліментів; жовтень 2011 року - 985,00 грн., сплачено 32,131 грн. аліментів; листопад 2011 року - 985,00 грн., сплачено 321,31 грн. аліментів (а.с.22).

Як вбачається з даних індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо боржника у період березня, травня-листопада 2011 року він був працевлаштований. Та отримував відповідний заробіток (а.с.23-24).

Перевіривши правильність здійсненого державним виконавцем розрахунку від 11.02.2021 суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розрахунком заборгованості по аліментам.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, до повноважень державного виконавця належить визначення, чи є достовірною подана сторонами виконавчого провадження інформація.

Так, згідно ч.3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем в порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження.

Так як, боржником довідки з місця роботи до державного виконавця не надавалися, тому розрахунок заборгованості проводився згідно інформації Головного управління статистики у м. Києві щодо середньомісячної заробітної плати на одного середньооблікового штатного працівника по м. Києву.

Таким чином, суд вважає, що розрахунок суми заборгованості по сплаті ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення повноліття дитини щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно виконавчого листа №2-375 від 22.04.2009 року, виданого Бобровицьким районним судом Чернігівської області є законним та обгрунтованим.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.450-451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №37166422 від 22.03.2013 на бездіяльність державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суду Чернігівської області.

Суддя В.І.Бойко