Постанова

Іменем України

27 травня 2021 року

м. Київ

справа № 824/231/20

провадження № 61-6137ав21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,

Крата В. І.,

за участю секретаря судового засідання Боднара Р. В.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Інтер РАО ЄЕС»,

боржник - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»,

за участю:

представника заявника Іванюка В. І.,

представника боржника Гаврищишина А. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду у місті Києві справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Інтер РАО ЄЕС» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі № 142/2015, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Інтер РАО ЄЕС» на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року у складі судді Вербової І. М.,

Короткий зміст вимог заяви

У грудні 2020 року ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» звернулося до апеляційного суду, як суду першої інстанції, із заявою про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015 за позовом ДПЗД «Укрінтеренерго» до ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про зобов`язання підписати та повернути екземпляри актів прийому-передачі електроенергії, актів купівлі-продажу електроенергії, стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» до ДПЗД «Укрінтеренерго» про стягнення грошових коштів.

До вказаної заяви ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» додало клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року

№ 1800/142/2859 у справі № 142/2015, в якому зазначено, що із клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015 ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» вже зверталося у серпні 2017 року до Подільського районного суду міста Києва, у провадженні якого клопотання перебувало 378 днів та за результатами розгляду якого ухвалою суду від 13 вересня 2018 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

На переконання заявника, вказана ухвала постановлена судом, який не мав повноважень на вирішення такого клопотання.

У зв`язку із запровадженням карантину на всій території України ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» було пропущено строк, встановлений частиною третьою статті 475 ЦПК України, ще на 106 днів.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року клопотання ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про поновлення пропущеного строку на подання заяви про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС залишено без задоволення.

Заяву ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ № 1800/142/2859 від 23 серпня 2016 року у справі № 142/2015 повернуто заявнику.

Суд першої інстанції виходив з того, що право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо строку оскарження. Оцінивши доводи заявника про поважність причин пропуску строку на подання заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ № 1800/142/2859 від 23 серпня 2016 року у справі

№ 142/2015, суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на подання заяви задоволенню не підлягає. У зв`язку з цим суд повернув заявнику без розгляду заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ № 1800/142/2859 від 23 серпня 2016 року у справі

№ 142/2015.

Постановою Верховного Суду від 22 лютого 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» задоволено частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року скасовано, справу направлено до Київського апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що при розгляді заяви ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015 Київським апеляційним судом не враховано, що питання процесуального строку вирішується лише щодо заяв, які підлягають розгляду в суді. Разом з тим, заявник уже звертався до Подільського районного суду міста Києва і ухвалою суду від 13 вересня 2018 року йому було відмовлено у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня

2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015. Вказане рішення районного суду набрало законної сили. Отже, апеляційному суду слід було застосувати пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК України. Верховний Суд визнав необґрунтованими доводи ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про те, що Подільський районний суд міста Києва, у провадженні якого перебувала заява про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ

від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015, зобов`язаний був передати цю заяву на розгляд до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, оскільки частина третя статті 475 ЦПК України, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, стосується лише заяв про визнання та надання дозволу на виконання рішення комерційного арбітражу, поданих

з 15 грудня 2017 року, а до районного суду така заява вперше була подана у серпні 2017 року, що узгоджується з положеннями частини третьої статті 2 ЦПК України у редакції до 15 грудня 2017 року і з частиною третьою статті 3 у новій редакції ЦПК України. А тому саме районний суд мав розглянути заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення комерційного арбітражу, що ним і було зроблено шляхом постановлення судового рішення від 13 вересня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року у відкритті провадження у справі за заявою ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року у справі № 142/2015 відмовлено.

Відмова у відкритті провадження у справі мотивована тим, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року відмовлено у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015. Вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України наявні правові підстави для відмови ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» у відкритті провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аргументи учасників справи

05 квітня 2021 року ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» подало до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року, постановлену ним як судом першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу апеляційного суду, справу направити до Київського апеляційного суду для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена всупереч нормам процесуального права та при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Апеляційний суд не дослідив та не встановив, чи є ухвала Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року судовим рішенням про той самий предмет і з тих самих підстав.

Представник ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» зазначає, що предмет і підстави заяви у справі № 758/11472/17 та у цій справі не є тотожними, що виключає можливість застосування пункту 1 частини другої статті 186 ЦПК України.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року встановлено, що клопотання ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» надійшло 31 серпня 2017 року. Станом на 31 серпня 2017 року чинним був ЦПК України в редакції від 03 серпня 2017 року, згідно з положеннями статей 389-7, 390 та частини першої статті 392 ЦПК України справа підлягала розгляду судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Згідно з редакцією ЦПК України від 15 грудня 2017 року частиною третьою статті 475 ЦПК України розгляд даної справи віднесено до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Згідно з пунктом 9 перехідних положень ЦПК України у редакції від 15 грудня 2017 року справа підлягала розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією та відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України підлягала передачі на розгляд іншому суду.

Станом на 13 вересня 2018 року Подільський районний суд міста Києва був уповноважений розглядати питання виключно щодо надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а не питання щодо визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Ураховуючи, що предметом розгляду у справі № 758/11472/17 є питання про визнання і надання дозволу на виконання рішення іноземного суду, а предметом розгляду даної справи є визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 186 ЦПК України є помилковим.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 рокуклопотання ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» строк на апеляційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року.

Відкрито апеляційне провадження у справі № 824/231/20.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року закінчено підготовчі дії за апеляційною скаргою ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року у справі № 824/231/20 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27 травня 2021 року о 11:00 годині за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28 з повідомленням учасників справи.

Короткий зміст пояснень учасників справи

У судовому засіданні представник ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» зазначив, що підтримує вимоги апеляційної скарги та просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до Київського апеляційного суду. Вважає, що Київський апеляційний суд помилково застосував положення статті 186 ЦПК України при відмові у відкритті провадження у справі, оскільки у мотивувальній частині ухвали Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року у справі № 758/11472/17 містяться посилання на статтю 468 ЦПК України, які стосуються визнання і надання дозволу на виконання рішення іноземного суду. Наразі заявник звертається з питанням про надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015, яке регулюється іншими нормами права. При цьому представник ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» підтвердив, що рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року

№ 1800/142/2859 у справі № 142/2015 було предметом розгляду як у справі

№ 758/11472/17, так і в даній справі.

У судовому засіданні представник ДПЗД «Укрінтеренерго»висловив заперечення проти доводів апеляційної скарги ПАТ «Інтер РАО ЄЕС», пославшись на дотримання Київським апеляційним судом норм процесуального права. Вказав, що ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» вже було відмовлено у наданні дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015. Підстави звернення до суду в обох справах є аналогічними.

Позиція Верховного Суду

У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні в справі матеріали, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній матеріалами й додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Верховним Судом встановлено, що у серпні 2017 року ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» звернулося до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015 за позовом ДПЗД «Укрінтеренерго» до ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про зобов`язання підписати та повернути екземпляри актів прийому-передачі електроенергії, актів купівлі-продажу електроенергії, стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» до ДПЗД «Укрінтеренерго» про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року у справі № 758/11472/17 ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» відмовлено у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015. Вказане судове рішення набрало законної сили.

У грудні 2020 року ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» звернулося до апеляційного суду, як суду першої інстанції, із заявою про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015 за позовом ДПЗД «Укрінтеренерго» до ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про зобов`язання підписати та повернути екземпляри актів прийому-передачі електроенергії, актів купівлі-продажу електроенергії, стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» до ДПЗД «Укрінтеренерго» про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року у відкритті провадження у справі за заявою ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі № 142/2015 відмовлено.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У пункті 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При таких обставинах загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Постановленням ухвали, яка є судовим рішенням, яке ухвалюється за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу (Глава 3 розділу ІХ ЦПК України), завершується відповідне провадження, а тому це судове рішення по суті прирівнюється до рішення суду. У зв'язку з цим до такої ухвали підлягають застосуванню положення пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України.

Установивши, що ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» уже зверталося до Подільського районного суду міста Києва та ухвалою цього суду від 13 вересня 2018 року йому вже було відмовлено у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП РФ від 23 серпня 2016 року № 1800/142/2859 у справі № 142/2015, вказане рішення районного суду набрало законної сили, суд першої інстанції, застосувавши положення пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки є таке судове рішення справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Доводи апеляційної скарги про нетотожність підстав і предмета заяви при першому і повторному зверненні з посиланням на те, що заява у даній справі подана на підставі іншої правової норми, ніж у справі № 758/11472/17 і Подільський районний суд міста Києва розглядав заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а не рішення міжнародного комерційного арбітражу, колегія суддів відхиляє, оскільки зміна процесуального законодавства у період між першим і повторним зверненням заявника із заявою про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу не призводить до зміни підстав і предмета звернення, які залишаються тими ж самими - набрання рішенням міжнародного комерційного арбітражу суду законної сили і його невиконання боржником (підстава звернення) та вимога про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу (предмет звернення).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Інтер РАО ЄЕС» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Повний текст постанови складено 31 травня 2021 року.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат