КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
======================================================================
Справа №756/5567/20 Головуючий у І інстанції Луценко О.М.
Провадження №22-ц/824/820/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 травня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ДП «Селдіко» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-0000008, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Ford Тransit, д.н.з. НОМЕР_1 .

24 липня 2017 року на Русанівській набережній в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Ford Тransit, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Дорожньо-транспортна пригода відбулась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ford Тransit, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 46282,50 грн.

Позивач зазначив, що вказана подія за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страховою та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 24 травня 2017 року №-0000008 ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» сплатило страхувальнику страхове відшкодування у сумі 46282,50 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ «СК УСГ», цей страховик сплатив ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхове відшкодування у сумі 25419,58 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого ним за договором добровільного страхування наземного транспорту від 24 липня 2017 року №-0000008 потерпілому, та сумою, отриманою ним від ПрАТ «Європейський страховий альянс», що становить 20862,92 грн., а також здійснити розподіл судових витрат.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» суму майнової шкоди в розмірі 20862 грн. 92 коп. та судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції було прийнято незаконне і необґрунтоване рішення, оскільки висновки суду, викладені у рішенні, є неповними, такими, що суперечать фактичним обставинам справи. Суд не з`ясував обставини, які мають значення для справи, та оцінив докази вибірково, а не у їх сукупності.

Вважає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, що підтверджує реальний розмір завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є Звіт про оцінку вартості майна, складений суб`єктом оціночної діяльності. Разом із тим позивач визначив розмір збитків та сплатив страхове відшкодування на підставі рахунку-фактури № від 07 серпня 2017 року, складеним ФОП ОСОБА_3 , який не включений до Державного реєстру оцінювачів. Таким чином, наданий суду рахунок-фактура не може бути належним та допустимим доказом розміру завданої майнової шкоди.

Окрім того, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відшкодування шкоди має здійснюватися з урахування фізичного зносу деталей, але страховиком потерпілого вказана обставина також не була врахована при визначенні розміру завданої майнової шкоди транспортному засобу.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» отримало 29 грудня 2020 року копію ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги, разом з тим у визначений судом строк не скористалось правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 травня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ДП «Селдіко» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-0000008, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Ford Тransit, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 7).

24 липня 2017 року на Русанівській набережній в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Ford Тransit, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Пригода відбулась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі (а.с. 9).

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ford transit, д.н.з. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 46282,50 грн.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Ford transit, д.н.з. НОМЕР_1 , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту складено страховий акт від 23 серпня 2017 року №1048-2101/17-211001, яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику страхового відшкодування у сумі 46282,50 грн. (а.с. 16).

ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» сплатило ДП «Селдіко» страхове відшкодування у сумі 46282,50 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ «СК УСГ», цей страховик сплатив ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхове відшкодування у сумі 25419,58 грн.

Задовольняючи позов про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок сплати ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхового відшкодування потерпілому, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у сумі 20862,92 грн. (46282,50 грн. - 25149,58 грн. = 20862,92 грн.) перейшло до зазначеного страховика.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції частково виходячи з такого.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Отже, відносини між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілому до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_2 , в порядку суброгації.

Відносини ж між ОСОБА_2 та його страховиком - ПрАТ «СК «УСГ» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на ПрАТ «СК «УСГ» як страховика ОСОБА_2 , з вини якого сталася ДТП, покладено обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. І ці збитки у розмірі 25419,58 грн. ПрАТ «СК «УСГ» сплатило на користь позивача.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач має відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір шкоди, завданої позивачеві, підтверджується рахунком-фактурою від 07 серпня 2017 року, складеним ФОП ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого становить 47482,5 грн., страховим актом від 23 серпня 2017 року, яким визначено, що розмір страхового відшкодування становить 46282,5 грн., розрахунком суми страхового відшкодування від 15 серпня 2017 року та платіжним дорученням від 23 серпня 2017 року.(а.с.15-18)

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав рахунок-фактуру від 07 серпня 2017 року, складену ФОП ОСОБА_3 належним і допустимим доказом. Посилання апелянта на те, що ФОП ОСОБА_3 не є оцінювачем чи експертом, отже не може визначати розмір заподіяної шкоди є помилковими і такими, що не спростовують висновки суду. ФОП ОСОБА_3 не оцінював розмір заподіяної шкоди, а надав послуги щодо відновлення автомобіля, а тому позивач оплатив надані послуги відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту.

Разом із тим, колегія суддів не погоджується із розміром відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача. Так, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 15 серпня 2017 року, страхове відшкодування у розмірі 46282,5 грн. визначено виходячи із вартості відновлювального ремонту 47482,5 грн. з якого відраховується 1200 грн. франшизи. (а.с.17).

Відповідно до страхового акту із розміру страхового відшкодування 46282,5 грн. лише 40906,5 грн. підлягають сплаті ФОП ОСОБА_3 , а 5376 грн. зараховується в рахунок оплати наступних платежів за договором від 24 травня 2017 року. (а.с.16)

Відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско Класична» від 24 травня 2017 року, укладеному між позивачем та ДП «Селдіко» загальний страховий платіж за договором становить 10752 грн., який сплачується двома платежами, при чому перший платіж сплачений Страхувальником, а 5376 грн. він мав сплатити до 27 жовтня 2017 року. (а.с.7) Оскільки вказаний у договорі строк сплати чергового страхового платежу ще не настав на час складання страхового акту, позивач за рахунок суми страхового відшкодування, зарахував на свою користь страховий платіж.

Тобто на відшкодування прямої дійсної шкоди, заподіяної ДП «Селдіко» внаслідок ДТП позивачем було зараховано лише 40906,5 грн., а 5376 грн. були витрачені на виконання умов договору страхування укладеному між позивачем та ДП «Селдіко», до якого відповідач не має будь-якого відношення, а отже і не виникає обов`язку сплачувати таку суму позивачу відповідно до ст.ст. 22, 993, 1194 ЦК України. Страховою виплатою є лише 40906,5 грн., з яких позивачу було сплачено 25419,58 грн., отже до стягнення з відповідача підлягає лише 15486,92 грн.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача в порядку суброгації та в частині визначення розміру судового збору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позов підлягає частковому задоволенню, то відповідно судовий збір стягується пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15486 грн. 92 коп., що становить 74,2 % від заявленої ціни позову (74,2% = ((15486,92/20862,92)*100), де 15486,92 - розмір задоволених позовних вимог, 20862,92 - заявлена ціна позову), таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1559 грн. 68 коп. = ((74,2*2102)/100), де 74,2 - відсоткова частина задоволених позовних вимог, 2102 - сума судового збору, яка підлягала сплаті за звернення до суду з позовом).

З урахуванням того, що апеляційна скарга відповідача задоволена частково, то з позивача слід стягнути на користь відповідача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, що були заявлені в апеляційній скарзі.

Так, апеляційна скарга відповідача задоволена на 25,8%, відповідно з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою у розмірі 813 грн. 47 коп. = ((25,8*3153)/100), де 25,8 - відсоткова частина задоволених вимог апеляційної скарги, 3153 - сума судового збору, яка підлягала сплаті за звернення до суду з апеляційною скаргою)

Керуючись ст.ст. 80, 82, 141, 367, 369, 374, 376 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку суброгації змінити в частині визначення розміру майнової шкоди, що підлягає стягненню в порядку суброгації та розподілу судових витрат.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» майнову шкоду в розмірі 15486 грн. 92 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» судовий збір за звернення до суду з позовом у розмірі 1559 грн. 68 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою у розмірі 813 грн. 47 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач:Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», зареєстроване місце знаходження: вул. Велика Васильківська, 102, м. Київ, 03150, .

Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя-доповідач

Судді: