Справа № 523/3808/21
Провадження № 2/496/1532/21
У Х В А Л А

24 травня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договорів дарування недійсними та визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов цивільний позов ОСОБА_1 в якому вона просить визнати недійсними договори дарування (№144 від 03.02.2021 року та №204 від 03.02.2021 року) земельної ділянки площею 1,00 га., кадастровий номер: :01:001:1279 та просить визнати її право власності на земельну ділянку, разом з яким було подано заяву про забезпечення позову.

Позивач обґрунтовує заяву тим, що забезпечення позову необхідно у зв`язку з тим, що несвоєчасне вжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості захисту та відновлення порушених законних прав позивача, що були допущені відповідачами та істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки існує велика вірогідність подальшого відчуження вищевказаної земельної ділянки.

Суд розглянувши вищезазначену заяву та дослідивши всі надані до неї докази, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений: накладенням арешту на майно.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, приймаючи до уваги той факт, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та зазначені позивачем обставини, суд вважає, що на теперішній час невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реального ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, а отже необхідним є вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження земельної ділянки площею 1,00 га., кадастровий номер: :01:001:1279, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в Яськівській сільській раді Біляївського району Одеської області.

Щодо заборони вчиняти будь які реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки, то суд вважає, що достатнім буде заборона вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження майна у будь який спосіб.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, так як відсутність арешту та відчуження вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відповідачів відчужити майно третім особам, що суттєво ускладнять виконання можливого рішення суду.

Суд також встановлює, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки, оскільки права власності відповідач не позбавляється, право користування не позбавляється, якісні та кількісні показники майна не втрачаються, арешт полягає лише в забороні здійснювати юридично значимі дій відносно майна щодо його відчуження.

Згідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Від так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Суд дійшов висновку, що потреба у зустрічному забезпеченні в даному випадку відсутня, оскільки позивач має зареєстроване місце проживання в Україні. Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивача таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачеві, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові. Підстави пошкодження майна в наслідок арешту, втрата його вартості залишається межах підконтрольних відповідачу. Права інших осіб не порушуються.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь якій спосіб земельну ділянку площею 1,00 га., кадастровий номер: :01:001:1279, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в Яськівській сільській раді Біляївського району Одеської області.

В решті вимог заяви відмовити.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також відповідним державним органам для вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Буран В.М.