Справа № 243/1709/21
Провадження № 2/243/1072/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Глух А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити дію, -

В С Т А Н О В И В:

18.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просить зобов`язати відповідача нарахувати щомісячні страхові виплати її батькові, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з червня 2014 року по липень 2018 року та виплатити їх позивачу, як спадкоємцю.

Позов обґрунтований тим, що батько позивачки ОСОБА_1 , перебував на постійному обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Шахтарськ Донецької області.

З червня 2014 року ОСОБА_2 було припинено нарахування щомісячних страхових виплат, про правові підстави такого припинення позивача повідомлено не було.

21.08.2018 року на підставі особистої заяви ОСОБА_2 та наданих документів було поновлено щомісячні страхові виплати Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, після його смерті було відкрито спадкову справу Вишневою міською державною нотаріальною конторою. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька, ОСОБА_2

03.01.2020 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області надійшла відповідь на запит в якій було повідомлено, що 21.08.2018 року потерпілому ОСОБА_2 було продовжено страхові виплати на підставі його заяви, так як останній змінив місце мешкання та має статус ВПО. Крім того в даному листі було зазначено, що ОСОБА_2 було продовжено страхову виплату починаючи з серпня 2018 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що в період до серпня 2018 року ОСОБА_2 страхові виплати не отримував, хоча мав на це право, а з серпня 2018 року виплати здійснювались Києво-Святошинським відділенням фонду з моменту продовження страхових виплат.

12.08.2020 року ОСОБА_1 отримала відповідь на запит про те, що в управлінні відсутня заборгованість переді мною, оскільки відсутні кошти, що можуть буди включені до складу спадщини. Також зазначає, що про правову підставу припинення виплат її батьку з червня 2014 року її не було повідомлено.

Листом відповідача від 10.11.2020 року ОСОБА_1 було повідомлено, що оскільки її батько не звертався про продовження щомісячних страхових виплат за період з червня 2014 року по липень 2018 року, тому нарахування щомісячних страхових виплат йому не здійснювались.

У зв`язку з викладеним, позивач з посиланням на статтю 1227 ЦК України, статтю 47 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування», статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини (Сорінг проти Сполученого Королівства, Ріс проти Сполученого Королівства, Суханов та Ільченко проти України), вважає, що не може бути позбавлена права на одержання належних її батькові страхових виплат.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній посилається на те, що оскільки ОСОБА_2 за життя не скористався правом на отримання належних йому сум страхових виплат та не звернувся до робочих органів виконавчої дирекції Фонду з заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщена особа, тому відсутні кошти, які належали спадкодавцю та можуть бути включені до складу спадщини, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив відповідача, в якій викладені доводи аналогічні позовній заяві.

Сторони в судове засідання не з`явились, просили розглянути справу без їх участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін по справі, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.06.1960 року, актовий запис № 256, батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (а.с.74).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22.10.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер в місті Вишневе Києво-Святошинського району Київської області 22.010.2019 року (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме грошових коштів (недоотриманої пенсії) з травня 2018 року по червень 2018 року у сумі 22666,72 грн. (а.с.28).

З відповіді Фонду соціального страхування України у Київській області від 03.01.2020 року № 17-02 вбачається, що відділенням було продовжено щомісячну страхову виплату потерпілому ОСОБА_2 починаючи з серпня 2018 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30).

Відповідно до відповіді Фонду соціального страхування України у Київській області від 20.07.2020 року № 816-02 слідує, що ОСОБА_2 не надав необхідних документів для продовження страхових виплат, отже виплати йому не призначались та не проводилися (а.с.32).

З відповіді відповідача № К-01-07/19-270 від 12.08.20020 року на звернення позивача від 04.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 перебував на постійному обліку та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Шахтарськ Донецької області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р місто Шахтарськ Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Для реалізації свого права на страхові виплати, ОСОБА_2 необхідно було переміститися на територію, підконтрольну органам державної влади України, отримати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та звернутися до робочих органів виконавчої дирекції Фонду із заявою про призначення (продовження) страхових виплат. Для реєстрації свого права на страхові виплати у період який зазначає позивач, ОСОБА_2 повинен був, як у випадку з Києво-Святошинським відділенням перебувати на території підконтрольній органам державної влади України, отримати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та звернутися до Фонду з заявою про призначення (продовження) страхових виплат. Оскільки у робочих органів виконавчої дирекції Фонду, які провадять свою діяльність на території підконтрольній органам державної влади України, відсутні оригінали документів, що підтверджують право ОСОБА_2 на страхові виплати, то підстави для автоматичного нарахування та виплати страхових виплат відсутні. Тому суми що належали за життя та не виплачені Фондом до липня 2018 року відсутні. У період з серпні 2018 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Києво-Святошинському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області. Отже до складу спадщини включаються суми страхових виплат, які належали потерпілому за життя. З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволенні вимог ОСОБА_1 , оскільки відсутні кошти, що можуть бути включені до складу спадщини (а.с.35-36).

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.

Так у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, каліцтвом як об`єкт цивільних прав), яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Отже, право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом не входить до складу спадщини. Право на нараховані за життя суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, а не отримані спадкодавцем входять до складу спадщини за умови, що на час відкриття спадщини відсутні члені сім`ї спадкодавця.

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19 та від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 у період з червня 2014 року по липень 2018 року до відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не звертався, тобто не підтвердив статус внутрішньо переміщеної особи. У зв`язку з чим нарахування щомісячних страхових виплат йому не здійснювалось. Дії Фонду щодо не нарахування та не виплати цих виплат ОСОБА_2 за життя не оскаржував.

Зворотного позивачем не доведено.

Таким чином, оскільки у період з червня 2014 року по липень 2018 року, ОСОБА_2 страхові виплати не нараховувались, тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги позивача про визнання за нею в порядку спадкування за законом право власності на спірні страхові виплати після смерті батька ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про визнання незаконною відмову відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотримані страхові виплати її померлого чоловіка ОСОБА_2 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу такі виплати, суд також вважає безпідставними, оскільки право на нарахування та виплату щомісячної страхової суми у випадку трудового каліцтва в розумінні статті 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.

Доводи позивача про те, що вона не може бути позбавлена права на одержання належних її чоловіку страхових виплат з посиланням на статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини (Сорінг проти Сполученого Королівства, Ріс проти Сполученого Королівства, Суханов та Ільченко проти України), спростовуються вищенаведеними висновками суду, та крім того, у вказаних позивачем рішеннях мова йде про інші обставини справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити дію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28 травня 2021 року.

Суддя І.Ю. Фалін