ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 січня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/943/20

Головуючий у першій інстанції Глушко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/11/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Онищенко О.І., Харечко Л.К.

із секретарем судового засідання Поклад Д.В.

Скаржник ОСОБА_1

Суб`єкт оскарження Броварський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Стягувач Репета Юлія Миколаївна

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лопатинської Надії Олексіївни,

місце ухвалення судового рішення м. Бахмач Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення 06 липня 2020 року

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лопатинської Н.О. у виконавчому провадженні ВП № 62120095 під час винесення постанов від 20.05.2020 року про арешт коштів і майна боржника та скасувати зазначені постанови.

В обґрунтування скарги зазначав, що рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.11.2019 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля Мерседес-Бенц, 1998 року випуску та Ауді, днз. НОМЕР_1 у розмірі 289270 грн.

Вказує, що державним виконавцем, дії якого оскаржуються, на виконання зазначеного рішення суду винесені постанови від 20.05.2020 року про накладення арешту на кошти, в тому числі і картковий рахунок для виплати заробітної плати (ВП № 62120095), а також на інше все рухоме і нерухоме майно боржника (ВП № 62120095).

Вважає, що оскаржувані постанови не відповідають вимогам ст. ст. 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанова про арешт не містить опису, оцінки, переліку видів майна (рухомого та нерухомого) та є такою, що прийнята з порушенням вимог ст. 50, 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Також посилається на положення ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого за даним видом стягнення із заробітної плати боржника може здійснюватися не більше 20% відрахувань від нарахованої заробітної плати, та не містить чіткої інформації про встановлені рахунки боржника

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і прийняти постанову, якою задовольнити його скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що постанова державного виконавця про арешт майна боржника не відповідає вимогам ч.ч. 3, 4 ст. 50, ч.ч. 1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не містить інформації про з`ясування належності майна у боржника, не містить чіткого переліку нерухомого майна, на яке може бути накладено стягнення, та відсутній акт опису та арешту майна. Також не встановлено наявності у боржника рухомого майна, не містить акту опису та арешту рухомого майна, який є підставою для накладення арешту на майно.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані положення ч. 2 ст. 36, ч.ч. 3,4 ст. 50, ч.ч. 1,2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до помилкового судового рішення.

Наголошує, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлені обмеження щодо суми відрахувань, які можуть бути здійснені при примусовому стягнення із заробітної плати.

Зазначає, що в матеріалах справи містяться докази відкриття карткового рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» саме для отримання заробітної плати і цей рахунок наразі під арештом.

За приписами ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого за даним видом стягнення із заробітної плати боржника може здійснюватися не більше 20% відрахувань від нарахованої заробітної плати.

Посилається, що державним виконавцем не з`ясовано майновий стан боржника та не встановлено, який саме рахунок відкритий в установі банку, а отже державним виконавцем порушені вимоги ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» в частині арешту рахунку для виплати заробітної плати. Арешт його рахунку для виплати заробітної плати унеможливлює її отримання, внаслідок чого ОСОБА_1 фактично позбавлений засобів для життя, що суперечить чинному законодавству України та міжнародним угодам.

Тому відмову суду першої інстанції у задоволенні його скарги вважає необґрунтованою.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подавався.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що на виконанні у Броварському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває на виконанні рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.11.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частини вартості автомобілів Мерседес-Бенц, 1998 року випуску та Ауді, днз. НОМЕР_1 у розмірі 289270 грн.

Постановою від 20.05.2020 року головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лопатинської Н.О. відкрито виконавче провадження № 62120095 на підставі заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 (а.с.13,48).

Як вбачається з наявної у справі заяви ОСОБА_2 від 19.05.2020 року та довідки ТОВ «СВ-БРІК» від 22.05.2020 року, ОСОБА_1 працює у ТОВ «СВ-БРІК» з 04.02.2020 року на посаді заступника директора. Заробітну плату отримує на карту для виплат в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 18, 48).

Зазначені обставини державним виконавцем не заперечувались і не спростовувались.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 20.05.2020 року ОСОБА_1 станом на 20.05.2020 року має в АТ КБ «ПриватБанк» картку № НОМЕР_2 , на яку отримує заробітну плату (а.с. 17).

Судом встановлено, що постановами від 20.05.2020 року головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лопатинської Н.О., з метою забезпечення виконання рішення суду, накладено арешт на все майно боржника, а також, за заявою стягувача, накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться у банківських установах, зокрема і на карту АТ КБ «ПриватБанк», на яку боржник отримує заробітну плату. (а.с. 15,16).

Зазначені обставини учасниками справи в апеляційному суді не спростовувались і не заперечувались.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржником ОСОБА_1 не виконано вимогу державного виконавця про надання декларації про доходи, тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про накладення арешту на майно боржника, а також на підставі заяви стягувача - постанову про накладення арешту на кошти боржника.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, враховуючи наступне.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів , що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Приписами статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною, визначено, що дана Конвенція застосовується до осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата, яка повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мір, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог чинного законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків відноситься до обов`язку органів державної виконавчої служби.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 надана довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 20 травня 2020 року (а.с. 17) щодо наявності відкритого карткового рахунку № НОМЕР_2 для отримання заробітної плати, яка судом першої інстанції необґрунтовано не взята до уваги.

Окрім того, ОСОБА_1 надана довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 23.12.2020 року про наявність у ОСОБА_1 декількох відкритих рахунків, на які накладено арешт, у тому числі і на рахунок для виплати заробітної плати згідно постанови ВП № 62120095 від 20.05.2020 року та ВП № 62120992 від 21.05.2020 року у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 728/846/19, виданого Бахмацьким районним судом Чернігівської області.

Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 23.12.2020 року також підтверджується наявність відкритого на ім`я ОСОБА_1 , зокрема карткового рахунку № НОМЕР_2 ( картка для виплат Голд).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить висновку, що є необгрунтованим накладення арешту на картковий рахунок боржника ОСОБА_1 , оскільки на вказаний рахунок надходять кошти у вигляді заробітної плати.

Державний виконавець, приймаючи рішення про накладення арешту, в межах своєї компетенції повинен був з`ясувати, чи не є картковий рахунок боржника рахунком із спеціальним режимом, кошти на якому не підлягають арешту, проте, не з`ясував цього, що потягнуло за собою винесення необґрунтованої постанови.

Апеляційний суд враховує, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати є рахунками із спеціальним режимом, на які не накладається арешт. Отже, винесення державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лопатинською Н.О. постанови від 20.05.2020 року про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у вигляді заробітної плати, що надходять на його картковий рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», є порушенням конституційних прав особи, оскільки унеможливлює отримання ОСОБА_1 заробітної плати, що знаходиться на арештованому рахунку.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Оцінивши сукупність отриманих по справі доказів, апеляційний суд приходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки накладення арешту на картковий рахунок боржника № НОМЕР_2 , який призначений для виплати заробітної плати, є неправомірним.

Зазначені обставини не були з`ясовані і не досліджувались судом першої інстанції, що призвело до помилкового вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлення у цій справі нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування постанови державного виконавця про арешт коштів ОСОБА_1 , що знаходяться у АТ КБ «ПриватБанк» на картковому рахунку № НОМЕР_3 .

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи про відсутність підстав для скасування державного виконавця про арешт майна боржника

Доводи апеляційної скарги не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування законного і обґрунтованого та правильного по суті судового рішення в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови про арешт майна боржника, не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність вирішення спору в цій частині.

Згідно до ст. 141 ЦПК України з Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року скасувати в частині арешту коштів боржника, що знаходяться у АТ КБ «Приватбанк» на картковому рахунку НОМЕР_3 .

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лопатинської Надії Олексіївни задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лопатинської Надії Олексіївни у виконавчому провадженні ВП № 62120095 при примусовому виконанні Виконавчого листа № 728/846/19 від 20.02.2020, що видав Бахмацький районний суд, під час винесення постанови від 20 травня 2020 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Бахмацьким РВ УМВСУ в Чернігівській області 23 березня 2000, РНОКПП НОМЕР_5 , що знаходяться у АТ КБ «ПриватБанк» на рахунку НОМЕР_3 .

Скасувати постанову державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лопатинської Надії Олексіївни від 20 травня 2020 року у виконавчому провадженні № 62120095 про арешт коштів ОСОБА_1 , що знаходяться у АТ КБ «Приватбанк» на картковому рахунку НОМЕР_3 .

В іншій частині ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 липня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 39, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір за апеляційний розгляду справи у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: