Справа № 573/96/21
Номер провадження 6/573/5/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Білопілля подання старшого державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Піскуна Володимира Миколайовича та начальника Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Краснянського Анатолія Андрійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань по рішенню суду,

в с т а н о в и в :

22 січня 2021 року старший державний виконавець Білопільського РВ ДВС Піскун В.М. і начальник Білопільського районного ВДВС Краснянський А.А. звернулися з поданням, яке мотивували тим, що в ДВС перебуває виконавче провадження №60905372 з примусового виконання виконавчого листа №592/9451/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 31360 доларів США 56 центів боргу за договором позики.

Посилаючись на те, що при проведенні виконавчих дій було встановлено, що інформація стосовно ОСОБА_3 у ДФС відсутня, пенсію він не отримує, нерухомого майна за ним не зареєстровано, кошти на рахунках у банку відсутні, але боржник у 2020 році перетинав кордон України, заявники просять тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань по рішенню суду.

У судове засідання начальник Білоіпльського РВ ДВС Краснянський А.А. і державний виконавець Піскун В.М. не з`явилися. Останній подав заяву про розгляд справи без участі представника виконавчої служби (а. с. 24).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Білопільському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Сумській області знаходиться виконавче провадження №60905372 з примусового виконання виконавчого листа №592/9451/16, виданого 17 березня 2017 року Ковпаківським районним судом м. Сум про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 31360 доларів США 56 центів боргу за договором позики.

Постановою державного виконавця Білопільського РВ ДВС від 20 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

За інформацією Державної фіскальної служби ОСОБА_1 отримує дохід, ознака доходу 101.

Боржник отримує доходи в Сумській міській територіальній виборчій комісії Сумського району Сумської області.

Інформація про ОСОБА_1 в Пенсійному фонді України відсутня.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження щодо боржника ОСОБА_1 відсутні.

02 лютого 2020 року ОСОБА_1 перетинав державний кордон України у напрямку в`їзд.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У статті 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У пункті 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Однак, державним виконавцем не доведено належними і допустимими доказами, що перед зверненням до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України ним були вжиті ефективні, своєчасні та в повному обсязі виконавчі дії.

Так суду не були надані належні та допустимі докази того, що боржник отримував постанову про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем суду надано роздруківку із сайту Укрпошти, відповідно до якої ОСОБА_1 23 березня 2020 було направлено виклик державного виконавця (а. с. 17-20). Але доказів того, що він його отримував, суду надано не було. Із сайту Укрпошти вбачається, що дані про відправлення за №914 відсутні, тому що не зареєстровані в системі (а. с. 22).

Доказів того, що після 23 березня 2020 року державний виконавець вживав заходів для повідомлення боржника про виконавче провадження або викликав його до себе суду також надано не було.

Належних і допустимих доказів, які б свідчили про обізнаність боржника про відкриття відносно нього виконавчого провадження, суду надано не було.

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Але виконавець нічого не вказує про те, чи викликав він боржника до себе з метою надати пояснення щодо сплати боргу за виконавчим документом, чи з`являвся боржник, чи застосовувався до нього привід.

Довідки про розмір заборгованості по виконавчому документу державним виконавцем суду також надано не було.

Таким чином, у зв`язку з ненаданням державним виконавцем достатніх і допустимих доказів того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, що останній ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, у задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 441 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Піскуна Володимира Миколайовича та начальника Білопільського районного відділу державної виконавчої служби Краснянського Анатолія Андрійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань по рішенню суду відмовити за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя