Справа № 490/130/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Гайдаржий Андрія Валерійовича про стягнення судових витрат на правову допомогу у справі № 490/130/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

06.05.2021 року, через систему «Електронний суд», до суду надійшла заява від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Гайдаржий Андрія Валерійовича, в якій він просить поновити позивачці строк для подання доказів на підтвердження понесених нею витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі. Просив також стягнути з відповідача на користь позивачка 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

В обґрунтування вимог посилається на те, що про вищезазначене рішення позивачка дізналася 05.05.2021 року через свого представника, після того, як за його заявою було надано доступ до справи у системі «Електронний суд».

Протоколом від 07.05.2021 року судову справу передано судді Саламатіну О.В. для розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2021 року задоволено вищезазначений позов, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №29278 від 05.12.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталею Станіславівною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості в розмірі 28 408,17 гривень за кредитним договором №9279 від 18.06.2015 року. Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1362,00 грн.

Зазначене судове рішення набрало законної сили.

За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Однак, в порушення вказаної норми представником позивачки до закінчення розгляду справи не заявлено про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази про понесені стороною витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України сторони кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Заява представника позивачка адвоката Гайдаржий А.В. про стягнення судових витрат направлена до суду 06.05.2021 року (через систему «Електронний суд»), тобто з пропуском п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду.

Адвокатом Гайдаржий А.В. заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правову допомогу з підстав того, що про судове рішення від 22.03.2021 року позивачка дізналася 05.05.2021 року через свого представника, після того, як за його заявою було надано доступ до справи у системі «Електронний суд».

Проте, визначений у ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк обраховується не з моменту ознайомлення учасником справи з копією судового рішення, а саме з моменту його ухвалення.

Так, матеріалами справи підтверджено, що рішення суду по суті спору було ухвалено 22.03.2021 року. Таким чином, останнім днем для подачі доказів (договорів, рахунків тощо) щодо надання професійної правничої допомоги слід вважати 29.03.2021 року, за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу було подано через систему «Електронний суд» 06.05.2021 року, тобто поза межами строку, передбаченого ст. 141 ЦПК України й представником позивачки не було зроблено відповідної заяви до закінчення дебатів у справі.

Крім того, згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера від 17.11.2020 року позивачка сплатила 7 000,00 грн. на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги від 17.11.2020 року ще 17.11.2020 року, а з вищезазначеним позовом позивачка звернулась до суду 06.01.2021 року. Тобто на момент звернення з позов до суду позивачу був відомий розмір витрат на професійну правничу допомогу, проте копію квитанції до позову додано не було.

Доводи представника позивачки щодо того, що ним подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в межах п`ятиденного строку з моменту ознайомлення (05.05.2021 року) з судовим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2021 року, судом сприймаються критично, оскільки строк, встановлений статтею 141 ЦПК України, обраховується з моменту ухвалення рішення, а не з моменту отримання його копії або з моменту ознайомлення з його копією.

Так, оскільки заява про стягнення витрат на правову допомогу подана представником позивачки зі спливом строків, передбачених положенням статті 141 ЦПК України, то зазначену заяву слід залишити без розгляду.

Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/92/15/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження ( ALIMENTARIASANDERSS.A.v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року ).

Відповідно до пунктів другого та шостого частини другої статті 43, частини першої статті 44 ЦПК України, учасники справи та їх представники зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії встановлені судом та добросовісно користуватися своїми процесуальним правами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNIONALIMENTARIAv.SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Враховуючи, що учасники справи мають добровільно користуватись своїми права та своєчасно вчинювати відповідні процесуальні дії, позивачка та її представник, будучі обізнаними про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, мали проявити зацікавленість щодо результату розгляду справи, однак ними вказаного зроблено не було, що в свою чергу, призвело до того, що не було дотримано вимог статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 43, 44, 126, 141, 246, 263, 270, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Гайдаржий Андрія Валерійовича про стягнення судових витрат на правову допомогу у справі № 490/130/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін