Дата документу 25.05.2021 Справа № 336/7085/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/7085/14 Головуючий у 1 інстанції: Боєв Є.С.
Провадження № 22-ц/807/2034/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» травня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Гончар М.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2021 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_4 , третя особа - департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, виділ в натурі частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року про поворот виконання рішення суду.

В обґрунтування вимог зазначив, що ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року його зобов`язано за власний рахунок вчинити дії, спрямовані на повернення до первісного стану будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту від 17.10.2013, а саме: закласти двірний отвір з кімнати 2-4 в кімнату 1-2; пробити двірний отвір з кімнати 1-2 до кімнати 1-5.

На час звернення із заявою здійснено заміну боржника у виконавчому провадженні, він набув право власності на 1/2 частину згаданого вище будинку за договором дарування 07.11.2019 року.

Вважав, що ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року, яка перебуває на виконанні, свідчить по те, що саме ОСОБА_2 зобов`язана вчинити певні дії.

24.09.2020 року він отримав вимогу державного виконавця про необхідність виконання рішення суду у десятиденний строк.

Виконати визначену вимогу державного виконавця він не має можливості, оскільки не був стороною спору у справі № 336/7085/14, про обставини, що досліджувались судами, не поінформований, технічного паспорту 2013 року не має.

Просив роз`яснити ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 р. в частині закладення та пробиття дверних отворів без наявності технічного паспорту 2013 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, набуття ним права власності на будинок 07.11.2019 року, зобов`язання ухвалою суду вчинити дії саме ОСОБА_2 , недійсність технічного паспорта 2013 року, невиділення часток будинку, позбавлення його можливості входити до кімнати в разі вчинення зазначених дій, просив скасувати ухвалу суду та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення в натурі частки у праві спільної часткової власності та зобов`язано не чинити перешкоди в користуванні власністю.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно та ухвалено в цій частині нове рішення про його задоволення.

Постановою Верховного суду від 10.10.2018 року скарга ОСОБА_3 задоволена та скасовано рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2017 року, справа направлена до Запорізького апеляційного суду на новий розгляд.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.03.2019 року апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016 року залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із запропонованим судовим експертом Гіріч І.М. експертним висновком №12-16 від 10 жовтня 2016 року, на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 лютого 2017 року ОСОБА_2 вчинила дії, спрямовані на перепланування житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: пробила двірний отвір з кімнати 2-4 (пл. 12,4 кв.м) до кімнати 1-2 (пл. 6,2 кв.м); заклала двірний отвір з кімнати 1-2 (пл. 6,2 кв.м) до кімнати 1-5 (пл. 2,8 кв.м).

Факт переобладнання відображений в технічному паспорті від 27.03.2017 року, який 27.02.2019 року в судовому засіданні Запорізьким апеляційним судом долучений до матеріалів справи під час перегляду в апеляційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 02.03.2020 року заяву ОСОБА_1 про заміну позивача його процесуальним правонаступником задоволено та залучено ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 до участі у справі. Касаційну скаргу ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 20.03.2019 року залишено без змін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 01.04.2020 року, задоволено заяву ОСОБА_3 про поворот виконання судового рішення. Зобов`язано позивача ОСОБА_2 за власний рахунок вчинити дії, спрямовані на повернення до первісного стану, що передував виконанню скасованого рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2017 року та відображений в технічному паспорті від 17.10.2013 року, а саме: закласти дверний отвір з кімнати 2-4 (пл. 12,4 кв.м) в кімнату 1-2 (пл. 6,2 кв. м); пробити дверний отвір з кімнати 1-2 (пл. 6,2 кв.м.) до кімнати 1-5 (пл. 2,8 кв. м.), розташованих в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2020 задоволено заяву ОСОБА_3 про заміну сторін у виконавчому провадженні. Замінено у виконавчому провадженні з виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року про поворот виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2017 року сторони виконавчого провадження їх правонаступниками, а саме: стягувача ОСОБА_3 її правонаступником ОСОБА_4 , боржника ОСОБА_2 її правонаступником ОСОБА_1

22.09.2020 року державним виконавцем складено вимогу № 77868/20 до ОСОБА_1 щодо добровільного виконання рішення суду, а саме вчинення дій, спрямованих на повернення до первісного стану, що передував виконанню скасованого рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2017 року та відображений в технічному паспорті від 17.10.2013 року (т. 5, а.с. 117).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно із змістом цієї статті роз`ясненню підлягає судове рішення, якщо воно підлягає виконанню або в ньому є вказівка на те, як особа має діяти, але при цьому припускається кілька варіантів тлумачення судового рішення; роз`яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну судового рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого судового рішення, суд відмовляє в роз`ясненні судового рішення.

Аналіз заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року свідчить, що вона стосується роз`яснення мотивів постановленої ухвали суду.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року, про роз`яснення якої подано заяву, не допускає кількох варіантів тлумачення, ця ухвала є мотивованою, чіткою і зрозумілою, містить конкретний перелік дій, які необхідно вчинити, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для її роз`яснення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не був стороною спору та йому невідомі обставини справи не заслуговують на увагу, оскільки постановою Верховного Суду від 02.03.2020 року на підставі заяви саме ОСОБА_1 про заміну позивача його процесуальним правонаступником його було залучено як правонаступника ОСОБА_2 до участі у справі.

Також, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2020 року замінено у виконавчому провадженні з виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року про поворот виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2017 року, зокрема, боржника ОСОБА_2 її правонаступником ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 є стороною у справі та у виконавчому провадженні та не позбавлений права в разі необхідності ознайомитись з матеріалами справи та виконавчого провадження.

За приписами ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року зобов`язано саме ОСОБА_2 вчинити певні дії є неприйнятними, оскільки ОСОБА_1 є правонаступником ОСОБА_2 , а отже, вимоги зазначеної ухвали суду розповсюджуються й на ОСОБА_1 .

Посилання на недійсність технічного паспорту 2013 року, його не посвідчення у встановленому порядку, не відображення в технічному паспорті 2017 року попереднього стану будинку, не спростовує висновків суду, оскільки фактично свідчать про незгоду з ухвалою суду Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 01.04.2020 року, якою задоволено заяву ОСОБА_3 про поворот виконання рішення суду.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження технічної неможливості виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2019 року, про що зазначає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія А. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2021 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 27 травня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

М.С. Гончар