РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.

(Справа № 285/121/21, провадження у справі № 2/0285/319/21)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба (управління) у справах дітей Новоград-Волинської міської ради як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, який був зареєстрований 28.08.1999 року Тайківською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис № 4. Після розірвання шлюбу просить неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з нею, а також залишити без змін її прізвище ОСОБА_1 та судові витрати покласти на неї.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим.

Відповідач у поданому відзиві позовні вимоги визнав частково, а саме в частині розірвання шлюбу. Щодо місця проживання дитини, то просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає, що він може створити кращі умови для розвитку дитини ніж позивачка.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник органу опіки та піклування в підготовчому судовому засіданні просила при визначенні місця проживання неповнолітньої дитини врахувати висновок органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради та залишити неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явились повторно, свої доводи та докази на обґрунтування своїх заперечень надав (відзив на позовну заяву), а також визначені процесуальним законодавством строки розгляду справи, судом було ухвалено проводити розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.08.1999 року Тайківською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис № 4 (а.с.4).

Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с5).

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для них.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого шлюб потрібно розірвати.

Щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд приходить до наступного.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону Уукраїни«Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Згідно висновку органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, який затверджено рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради № 137 від 12.05.2021 року, рекомендовано визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, відповідачем на обґрунтування своїх заперечень щодо визначення місця проживання дитини, не надано суду доказів, на підставі яких суд міг дійти висновку, що проживання з ним ОСОБА_3 , відповідатиме її інтересам більше ніж проживання з матір`ю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час існують всі підстави для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки це найбільше відповідатиме інтересам дитини.

Щодо визначення прізвища позивачки після розірвання шлюбу, суд відповідно до ст. 113 СК України, враховує думку позивача та залишає їй шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 24, 110, 112 СК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба (управління) у справах дітей Новоград-Волинської міської ради як орган опіки та піклування (вул. Шевченка, 16, м. Новоград-Волинський, Житомирської області), про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 28.08.1999 року Тайківською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис № 4, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю -ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « ОСОБА_1 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено - 27 травня 2021 року.

Головуючий