Справа № 756/3251/21
Провадження № 2/756/3615/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Бондаренко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, зокрема, що оскаржуваний виконавчий напис містить посилання на те, що стягнення відбувається згідно кредитного договору №888-0201002/ФК-08 від 09.04.2008. Крім того, виконавчий напис містить інформацію про те, що стягнення провадиться за період з 02.07.2020 по 04.09.2020 року. У той же час, 13 листопада 2013 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва за даним кредитним договором було стягнуто з позивача заборгованість. Таким чином, строк виконання зобов`язання настав до звернення первісного кредитора (ПАТ "Дельта Банк") до суду. Шляхом звернення до суду, у відповідності до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність перервалась, почала спливати знов та спливла у 2016 році, оскільки за Кредитним договором сторони не збільшували тривалість строків позовної давності. У той же час, не перевіривши питання щодо безспірності заборгованості, строків такої заборгованості, нотаріус з порушенням трирічного строку видав виконавчий напис. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис від 22.09.2020 за реєстровим № 3901, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем щодо стягнення з позивача коштів на користь відповідача, таким, що вчинений з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення по виконавчому провадженню №64536673 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, при цьому представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» уповноваженого представника у судове засідання повторно не направив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. При цьому, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис №3901 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість в розмірі 71 670,78 грн. за кредитним договором №888-0201002/ФК-08 від 09.04.2008, укладеним між ТОВ «Український промисловий Банк» (правонаступник: ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.07.2020 по 04.09.2020. (а.с. 4).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. від 16.02.2021 відкрито виконавче провадження №64536673 на підставі виконавчого напису №3901 виданого 22.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 71 670,78 грн. (а.с. 10,11).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. від 16.02.2021 накладено арешт на кошти ОСОБА_1 (а.с. 16-18).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. від 17.02.2021 описано та накладено арешт на майно позивача (а.с.20).

Позивач ОСОБА_1 вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки винесений з порушенням вимог чинного законодавства України.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неправомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса, які регулюються спеціальним законодавством України.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п. п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

Безспірний борг - це борг, що визнається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Постановою Кабінету Міністрів України, №662 від 26.11.2014 року внесено зміни до вказаного Переліку та доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору;б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Отже, на момент вчинення виконавчого напису набрало чинності судове рішення, яким визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України, №662 від 26.11.2014 року, якою доповнено Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Вказана обставина дає змогу дійти висновку про те, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача вчинений на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчинення зміни до Переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягненню заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, було визнано не чинними судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Крім того, слід зазначити, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 не погоджується з сумою заборгованості, не вважає її безспірною та зазначає, що виконавчий напис містить інформацію про те, що стягнення провадиться за період з 02.07.2020 по 04.09.2020 року. У той же час, 13 листопада 2013 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва, копія якого додана до матеріалів, за даним кредитним договором було стягнуто з позивача заборгованість. Таким чином, строк виконання зобов`язання настав до звернення первісного кредитора (ПАТ "Дельта Банк") до суду. Шляхом звернення до суду, у відповідності до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність перервалась, почала спливати знов та спливла у 2016 році, оскільки за Кредитним договором сторони не збільшували тривалість строків позовної давності. У той же час, не перевіривши питання щодо безспірності заборгованості, строків такої заборгованості, нотаріус з порушенням трирічного строку видав виконавчий напис.

Також, слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та намір відповідача у позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису, захистити свої порушені права.

Крім того, відсутні докази отримання позивачем вказаної вимоги банку, а отже позивач був позбавлений можливості висунути свої заперечення проти вимог відповідача на час вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16).

Ураховуючи, що позивач не був у встановленому законом порядку проінформований про наявність у нього заборгованості за кредитним договором та розмір вказаної заборгованості, строк, у який належить погасити існуючу заборгованість, а також наслідки її непогашення, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку заборгованість, визначена стягувачем та подана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є безспірною.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, відзив на позовну заяву від представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №3901, вчинений 22.09.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість в розмірі 71 670,78 грн. за кредитним договором №888-0201002/ФК-08 від 09.04.2008.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн, за розгляд заяви про забезпечення позову 454,00, що разом становить 1362,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3901, вчинений 22.09.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в розмірі 71 670,78 грн. за кредитним договором №888-0201002/ФК-08 від 09.04.2008.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві гривні) 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

1. Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 );

2. Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (зареєстроване місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, площа Солом`янська, 2; );

3. Третя особа: Приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович (76014, м.Івано-Франківськ, вул. Є.Коновальця,433, кім.28-29).

Суддя М.М. Ткач