ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року

м. Харків

справа №638/16223/19

провадження № 22-ц/818/2714/21

Харківський апеляційний суд у складі:,

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Тичкової О.Ю., Хорошевського О.М.

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року

у складі судді Рубіжного С.О.,-

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2019 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі за текстом КП «ХТМ») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь вартість спожитої теплової енергії у розмірі 40 519,63 гривень за період з 01.10.2017 року по 30.04.2019 року, інфляційні втрати в сумі 419,12 грн., три проценти річних в сумі 101,30 грн.

РішеннямЖовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Харківські теплові мережі», посилаючись на неправильне дослідження та оцінку доказів, які долучені до справи, невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Зазначає, що у нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 площею 284,3 кв.м. хоча і відключені опалювальні прилади, проте приміщення опалюються від суміжних квартир і від усього житлового будинку в цілому. Нарахування за теплову енергію по нежитловим приміщенням за вказаною адресою здійснюються в обов`язковому порядку. Вважає, що судом не було здійснено всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга КП «Харківські теплові мережі» підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовні вимог, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 придбав нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення, які не були обладнані приладами опалення. Позивачем не встановлено, яким чином здійснено відключення приміщення від централізованої системи опалення, чи це було здійснено самовільно попереднім власником, то в цьому випадку відповідальність за відновлення покладається саме на вину особу, а не нового власника. В даному випадку суд вважав безпідставним покладання позивачем на відповідача обов`язку відновлення системи опалення. Фактично позивачем були проведені дії щодо підстав для нарахування заборгованості за отриману теплоенергію в односторонньому порядку без погодження з відповідачем, в тому числі складанні актів обстеження. Нарахування проводили лише в 2019 року та за минулий час без будь яких узгоджень з посиланням лише на необхідність укладання договору. При цьому сам договір, розроблення якого входить обов`язку позивача було направлено лише в квітні 2019 року наприкінці розрахункового періоду, за який заявлена вимога про стягнення заборгованості та будь яких доказів отримання ним договору матеріали справи не містять. Також суд зазначив, що відповідно до вимог законодавства постачання теплової енергії здійснюється виключно на підставі договору, в якому визначаються навантаження енергії, обсяг та вартість, та зазначені умови мають бути узгоджені сторонами, а в разі незгоди в судовому порядку. Фактично позивачем були проведені дії щодо підстав для нарахування заборгованості за отриману теплоенергію в односторонньому порядку без погодження з відповідачем, в тому числі складанні актів обстеження.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ОСОБА_2 нним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Власником нерухомого майна - нежитлового приміщення третього поверху № ХLIX 14-;-24. 15А. 15Б, яке розташоване в житловому будинку літ. «А-3», загальною площею 254,3 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 08.06.2017 (а.с. 25-27).

Згідно з актом від 19.06.2019 на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 5).

27.10.2017 відповідачу було направлено лист з роз`ясненням про заборону самостійного втручання в діючу систему теплопостачання. Також зазначено що стояки в приміщенні відповідача у справному стані, величина теплового навантаження незмінна, тому запропоновано відновити систему опалення, здійснити розрахунок теплового навантаження та укласти договір на поставку теплової енергії (а.с. 24).

Актом переддоговірного обстеження від 22.02.2019 року, який складено безпосередньо представниками КП «Харківські теплові мережі» встановлено, що система теплооснащення - тепловіддача від ж/б (4), опалювальні пристрої відсутні, стояки труб заізольовані. Гаряче водооснащення відсутнє за проектом. Пропонується споживачу укласти договір на подачу теплової енергії (а.с.80).

З акту про обстеження системи теплоспоживання об`єкту №176/594 від 27.02.2019 року, вбачається, що приміщення належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2017 року. Споживачем до теперішнього час не уклав договору з КП «Харківські теплові мережі» на подачу теплової енергії. Даний акт є підставою для нарахування за спожиту теплову енергію, до моменту укладання договору. (а.с.9).

Згідно пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р., споживач може відмовитися від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 р., зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 р. за №1478/11758 (із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 р. №169) затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання, який згідно з п. 1.1 визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказаним Порядком передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не у квартирах чи нежитлових приміщеннях багатоквартирних будинків з ініціативи споживача, а відключення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Пунктом 2.5 Порядку визначено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконуються у міжопалювальний період.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

З огляду на викладене та аналізуючи вищенаведені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами.

Відповідачем не надано доказів відключення приміщення від мереж централізованого опалення та доказів оплати послуг централізованого опалення.

Суд першої інстанції вважав позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Власником нерухомого майна - нежитлового приміщення третього поверху № ХLIX 14-;-24. 15А. 15Б, яке розташоване в житловому будинку літ. «А-3», загальною площею 254,3 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 08.06.2017.

Згідно з актом від 19.06.2019 на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . З акту також вбачається, що станом на 01.01.2019 заборгованість складає 0.00 гривень. Нарахування за теплову енергію почали здійснюватися з 01.01.2019, при цьому в квітні нараховано 40519.63 грн.

Позивач зазначав, що відповідач користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану системи теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі». Фактично обсяг теплової енергії складає 5% від обсягу, який надається на весь будинок. На вказаний обсяг було розрахована заборгованість.

З акту обстеження від 16.03.2018, який складено представниками КП «Жилкомсервіс»,убачається що по АДРЕСА_1 житлова будівля до 1917 року споруди, 3 поверхова. При обстежені було виявлено, що нежитлові приміщення №ХLIX 14-;-24. 15А. 15Б, які розташовані на третьому поверсі першого під`їзду. На момент обстеження нежитлових приміщень було виявлено, що прилади опалення до стояків не підключені, відсутні. Стояки системи централізованого опалення, що проходять в даних нежилих приміщеннях, заізольовані. Така ж відповідь була надана ОСОБА_1 представниками КП «Жилкомсервіс» на його звернення від 21.02.2018.

Крім того, згідно листа КП «Харківські теплові мережі» від 31.07.2018 № 25-3340, в якому представники КП «Харківські теплові мережі» зазначають, що для підключення відповідача до централізованого опалення - необхідно розробка відповідної технічної документації, для прокладення нових трубопроводів у містах загального користування можливо або по огорожуючим конструкціям будівлі - що свідчіть про відсутність системи опалення..

01.04.2019 КП «Харківські теплові мережі» з метою врегулювання без договірного користування тепловою енергією, відповідачу було надіслано копію договору купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.03.2019 року № 17122

24.04.2019, 25.06.2019 КП «Харківські теплові мережі» відповідачу направлялися листи-вимоги щодо обов`язку сплати заборгованості за використану теплову енергію.

Приписами Закону України "Про теплопостачання" визначено, що підставою використання теплової енергії споживачем є саме договір, однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, відповідний договір між сторонами не укладався.

Як свідчать матеріали справи, прилади опалення в належних відповідачу нежитлових приміщеннях до стояків не підключені, відсутні. Стояки системи централізованого опалення, що проходять в даних нежилих приміщеннях, заізольовані, що не давало можливості використовувати централізовану систему опалення для обігріву цих приміщень. При цьому, судом не було встановлено точний період, коли було здійснене вказане відключення.

З огляду на вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що сукупністю наявних в матеріалах справи доказів підтверджується факт неспоживання відповідачем теплової енергії, що постачалась позивачем у період з 01.10.2017 року по 30.04.2019, у зв`язку з відключенням приладів опалення в приміщеннях № НОМЕР_2 -;-24. 15А. 15Б в житловому будинку літ. «А-3» по АДРЕСА_1 від стояків підводки опалення.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що факт відключення приладів опалення відповідачем не доведено. Тобто позивачем не встановлено, яким чином здійснено відключення приміщення від централізованої системи опалення, чи це було здійснено самовільно попереднім власником, то в цьому випадку відповідальність за за відновлення покладається саме на вину особу, а не нового власника, як це передбачено п.34 Правил. Чи було відключено теплопостачання підприємством в наслідок порушення умов договору щодо постачання теплової енергії та ії оплату. В даному випадку суд першої інстанції вважав безпідставним покладання позивачем на відповідача обов`язку відновлення системи опалення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11.11.2015 у справі №6-1706цс15, відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КП "Харківські теплові мережі" виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

У постанові Верховного Суду від 02 березня 2018 року у справі № 915/89/16 зазначено, що Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку;

внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено права та обов`язки споживача. Так, згідно з частиною 1 зазначеної статті споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; згідно з частиною 3 зазначеної статті споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, хоч у частині першій статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15.

При цьому статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" також передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Крім того, відповідно до статті 1 ЗУ "Про теплопостачання" місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплоенергії, центрального теплопункту або магістральної тепломережі до тепловводу споживача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила № 630).

Згідно з пунктом 22 Правил №630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є - відгалуження від стояків у межах квартири.

Відповідно до листа КП «Жилкомсервіс» від 20.03.2018 № 5510/2/0705 в ході комісійного обстеження зазначених приміщень встановлено, що прилади опалення в зазначених приміщеннях відсутні. Стояки внутрішно-домової системи централізованого опалення, які проходять в цих приміщеннях за ізольовані. Те саме підтверджує акт обстеження КП «Жилкомсервіс» від 16.03.2018.

Згідно листа КП «Харківські теплові мережі» від 31.07.2018 № 25-3340, технічна можливість облаштування системи опалення у нежитлових приміщеннях відповідача існує. Для підключення відповідача до централізованого опалення - необхідно розробка відповідної технічної документації, для прокладення нових трубопроводів у містах загального користування можливо або по огорожуючим конструкціям будівлі.

Таким чином, судом встановлено обставини щодо підведення централізованого опалення до стояка в межах спірних приміщень відповідача.

Відповідно до пункту 24 Правил № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил № 630).

Згідно з пунктом 26 Правил № 630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 затверджено Порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 1.2 Порядку відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Пунктами 2.1, 2.2 Порядку передбачено, що рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання.

З врахуванням викладеного самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі за № 6-1706цс15).

Судом першої інстанції не було враховано правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 11.11.2015 у справі № 6-1706цс15 та від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15.

Колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог КП «Харківські теплові мережі».

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать в тому числі комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу електричної енергії.

Згідно ч. 2 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Відповідно до пункту 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні,.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою:

ІІс = (ІІ1 / 100) х (ІІ2 / 100) х (ІІ3 / 100) х ... (ІІZ / 100), де

ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення;

ІІ2 індекс інфляції за другий місяць прострочення;

ІІ3 індекс інфляції за третій місяць прострочення;

<...>

ІІZ індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Враховуючи суму заборгованості за кожний місяць нарахування, періоди прострочення та сукупний індекс інфляції за період неповернення цієї частини позики, інфляційні втрати складають загальну суму 419,12 гривень. Три проценти річних від суми заборгованості за теплову енергію складає 101,29 гривень.

За таких обставин, належна до стягнення сума заборгованості за теплову енергію з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання складає 41040,05 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи убачається, що сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви складає 1921,00 гривень, за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції становить 2881,50 грн., а всього: 4 802,50 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 2 ч. І ст.374, п.п.2,3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» - задовольнити

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2021 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» () вартість спожитої теплової енергії за період з 01.10.2017 по 30.04.2019 у розмірі 40 519 (сорок тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 63 (шістдесят три) копійки, інфляційні втрати у розмірі 419 (чотириста дев`ятнадцять) гривень 12 (дванадцять) копійок, три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 101 (сто одна) гривня 30 (тридцять) копійок, а всього: 41 040 (сороок одна тисяча сорок ) гривень 05 (п`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» () судовий збір у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 50 (п`ятдесят) копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.Ю. Тичкова

О.М. Хорошевський