Номер провадження: 22-ц/813/5533/21
Номер справи місцевого суду: 523/4128/19
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Бєляєвої О.К.

з участю: представника відповідача Одеської міської ради і представника позивачки ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2019 року (одноособово суддя Малиновський О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

15.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Одеської міської ради (далі-ОМР) про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з липня 2012 р. по 05 грудня 2018 р. і визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано наступним.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається зі спірної квартири. Позивачка з липня 2012 р. по день смерті ОСОБА_2 постійно проживала зі спадкодавцем у квартирі АДРЕСА_2 без реєстрації свого місця проживання. Позивачка і спадкодавець були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, здійснювали поточний ремонт в квартирі, купували меблі, позивачка особисто сплачувала комунальні послуги. У 2017 р. ОСОБА_2 проведена операція, яку оплатила позивачка. Продовжуючи проживати разом весь час реабілітації ОСОБА_2 позивачка допомагала, підтримувала та повністю її доглядала. Після смерті ОСОБА_2 позивачка поховала її за свої кошти. У ОСОБА_2 не було рідних, які б претендували на спадщину, а позивачка є спадкоємцем четвертої черги. Оформити право на спадщину вона не має можливості, оскільки нотаріус відмовив їй із посиланням на відсутність достатніх документів, підтверджуючих спільне проживання разом зі спадкодавцем.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила про задоволення позову.

У судовому засіданні 03.10.2019 року позивачка і її представник позов підтримали і просили про його задоволення, представник ОМР просила відмовити у позові.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03.10.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд встановив факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з вересня 2012 р. по 05.12.2018 р. у квартирі АДРЕСА_2 .

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОМР не погодилась із рішенням суду від 03.10.2019 року і в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові про встановлення факту проживання однією сім`єю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника ОМР зазначає:

В матеріалах справи № 523/4128/19-ц відсутні належні, достовірні та достатні докази, які підтверджують ведення спільного господарства, наявність спільних витрат та факт постійного проживання позивачки зі спадкодавцем понад п`яти років однією сім`єю до часу відкриття спадщини.

Пленумом Верховного Суду України в п. 21 постанови від 30 травня 1008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Місцем проживання фізичної особи, згідно із статтею 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до роз`яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Крім того, згідно з вказаним листом заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Також п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 296/5, передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування.

ОМР вважає, що ОСОБА_3 не доведений факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 з вересня 2012 року по 05.12.2018 року (час відкриття спадщини) у квартирі АДРЕСА_2 , а докази (усні та письмові пояснення свідків, товарні накладні) є недопустимими, недостовірними та недостатніми доказами.

Недопустимими, недостовірними та недостатніми доказами у справі № 523/4128/19-цє: акт проживання однією сім`єю, підписаний ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що вони підтверджують факт постійного проживання однією сім`єю та ведення господарства позивача ОСОБА_8 зі спадкодавцем ОСОБА_2 з липня 2012 року по 05.12.2018 року (а.с. 14); свідчення ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про те, що вони бачили доставку до спірної квартири меблі та унітазу, який був там встановлений, а також постійно бачили позивача ОСОБА_13 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , які разом готували їжу та купляли продукти (а.с. 109-112, 139, 140).

Свідки позбавлені законом можливості встановлювати факт постійного проживання спадкоємця з померлою на протязі п`яти років до часу відкриття спадщини, вони можуть у судовому засіданні підтвердити тільки факт знайомства позивача зі спадкодавцем, та/або подію перебування позивача за певною адресою з метою відвідування, допомоги та догляду за хворою людиною похилого віку.

Видаткова накладна № ОД-17-4125 від 05.04.2017 року ТОВ «Галицький фонд ОД» на придбання штучного суглобу де одержувачем товару зазначена ОСОБА_2 , а платником ОСОБА_14 та фіскальний чек від 04.04.2017 року на суму 48 551 гривень (а.с. 17, 21), є недопустимим доказом, оскільки підтверджує факт допомоги знайомого ОСОБА_14 хворій з обмеженою рухомістю ОСОБА_15 і жодним чином не є документальним підтвердженням проживання ОСОБА_8 зі спадкодавцем ОСОБА_16 з вересня 2012 року по 05.12.2018 року у спірній квартирі. Накладна без дати та номера Хоз. ринка «Союз» на доставку унітаза на адресу: АДРЕСА_1 ., в якій одержувачем товару зазначена ОСОБА_17 (а.с. 45), є недостовірним та недопустимим доказом. Накладна без дати та номеру з відтиском штампу «р-к. Малиновський оплачено» на доставку та зборку стінки «Вікторія» з вказівкою доставки на 17.09.2012 року на адресу: АДРЕСА_1 ., в якій одержувачем товару зазначена ОСОБА_17 (а.с. 45), є недостовірним та недопустимим доказом покупки товару позивачем та доставки товару на адресу спадкодавця, оскільки немає передбачених законом реквізитів товарно-транспортної накладної, належних доказів оплати товару.

Доказами не проживання позивача ОСОБА_8 зі спадкодавцем ОСОБА_2 у спірній квартирі є: витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2 від 15.04.2019 року, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому, оскільки труп ОСОБА_2 знаходився 22 дня у морзі, актовий запис про смерть ОСОБА_2 № 13502 був складений тільки 27.12.2018 року і того ж дня, за заявою ОСОБА_18 було видано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання соціальної допомоги.

Судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, а саме, не досліджено обставини смерті спадкодавця, не з`ясовано, хто, коли та у якому місті знайшов труп ОСОБА_2 , коли позивачка ОСОБА_19 , яка нібито по день смерті проживала зі спадкодавцем однією сім`єю у її квартирі, дізналась про смерть ОСОБА_2 , чому труп спадкодавця позивачка ОСОБА_19 забрала для поховання через 22 дня після смерті нібито члена її сім`ї.

ОСОБА_2 з 11.07.2012 року по день смерті проживала і була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 , а позивачка ОСОБА_19 з 26.07.1999 року по теперішній час зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 9).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію ТОВ «Керуюча компанія Суворовський» № 1369, картки (форма А) і по квартирної картки (форма Б) у квартирі АДРЕСА_2 проживала лише ОСОБА_2 , 1939 року народження з 17.07.2012 року (а.с. 15,75, 76, 77).

Доказами того, що майже сім років (з 25.01.2012 року по день смерті) одинока особа (вдова) ОСОБА_2 , яка не мала рідних або осіб, зобов`язаних за законом її утримувати, та яка (з її слів) мала місячний дохід 3 049,20 гривень, отримувала за рахунок бюджету м. Одеси соціальні послуги на дому за адресою: АДРЕСА_1 (забезпечувалась продовольчими та промисловими товарами, грошовою та натуральною допомогою, відвідуванням двічі на тиждень соціального працівника), є: свідчення у судовому засіданні соціального працівника ОСОБА_9 , яка постійно два рази на тиждень обслуговувала ОСОБА_20 ; заява ОСОБА_20 від 04.12.2008 року до територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси про переведення її на надомне соціальне обслуговування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, з відміткою на заяві про зарахування її у відділення соціальної допомоги вдома; копія виписки з наказу № 8/1 від 24.01.2012 р. про оформлення ОСОБА_20 на облік КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси у відділення соціальної допомоги вдома; копія довідки (з місця проживания про склад сім`ї та реєстрацію) ТОВ «Керуюча компанія Суворовський» № 434 від 03.01.2018 року про проживання в квартирі АДРЕСА_2 однієї ОСОБА_2 , 1939 року народження з 17.07.2012 року; копія акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 07.11.2017 року, яким визначено, що ОСОБА_2 передбачена безоплатна соціальна послуга - обслуговування вдома, потребує забезпечення продовольчими та промисловими товарами, грошовою та натуральною допомогою, оскільки ОСОБА_2 проживає одна за адресою: АДРЕСА_1 , є одинокою особою (не має рідних або осіб, зобов`язаних за законом її утримувати), має розмір доходу на місяць 3 049,20 гривень; копією договору про надання соціальних послуг між КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси та ОСОБА_2 без терміну дії, який набирає чинності 07.11.2017 року, на підставі якого територіальний цент взяв на себе обов`язки надавати безкоштовно соціальні послуги вдома, відповідно до індивідуального плану надання соціальної послуги; копією паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 ; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_21 серії НОМЕР_2 ; копією доповідної про зняття з обліку у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Отже ОСОБА_1 не стала членом сім`ї ОСОБА_2 , у розумінні статті 3 СК України, не вселилася до неї у житло, у встановленому законом порядку, що підтверджує факт не проживання однією сім`єю позивачки зі спадкодавцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 зазначає:

Більше 40 років вона товаришувала з ОСОБА_2 , і, оскільки ОСОБА_15 залишилася без близьких родичів та за сестру вважала позивачку, недалеко від її місця проживання ОСОБА_2 купила квартиру. Після конфлікту у подружніх відносинах в липні 2012 року вона переїхала до ОСОБА_2 де вони почали проживати однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, здійснювали поточний ремонт в квартирі, купували меблі, вона особисто оплачувала комунальні послуги. За період спільного проживання за її особисті кошти в квартиру АДРЕСА_2 придбані меблі, що підтверджується накладними від 17.09.2012 року, від 24.08.2013 року, від 24.08.2013 року, унітаз, що підтверджується накладною від 15.01.2018 року, бойлер, що підтверджується накладною від 16.09.2018 року.

У 2017 році ОСОБА_15 отримала закритий перелом лівого стегна із зміщенням, в квітні 2017 році її оперували і за кошти придбаний дороговартісний штучний суглоб, весь реабілітаційний період вона допомагала, підтримувала та повністю доглядала ОСОБА_2 .

У вересні 2018 року ОСОБА_15 виявила бажання укласти з нею договір довічного утримання, вони звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Назарчук Н.М. і для підтвердження психічного стану ОСОБА_15 нотаріус направила її до Одеського міського психіатричного диспансеру. 27.09.2018 року була отримана довідка, однак договір не був укладений, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 захворіла і ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Після смерті ОСОБА_15 за власний рахунок вона здійснила її поховання з усіма почестями, що підтверджується рахунком-фактурою та квитанцією до прибуткового касового ордера від 28.12.2018 року і звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус повідомив, що оскільки між нею і спадкодавцем відсутні родинні відносини, слід звернутись до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Факт її реєстрації за адресою, яка відрізняється від адреси її фактично проживання, жодним чином не може впливати на обсяг виникнення у неї цивільних прав та обов`язків, або впливати на їх обмеження.

Відповідно до акту про проживання однією сім`єю, від 21.02,2019 року, підтверджено факт постійного проживання однією сім`єю та введення спільного господарства ОСОБА_1 з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з липня 2012 року і по день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку апелянта недопустимим доказом є і видаткова накладна № ОД-17-4125 від 05.04.2017 року ТОВ «Галицький фонд ОД» на купівлю штучного суглобу. В 2017 роді ОСОБА_15 отримала закритий перелом лівого стегна із зміщенням, а у квітні 2017 році її прооперували, за кошти позивачки придбаний дороговартісний штучний суглоб її сином ОСОБА_14 , а не знайомим-благодійником і весь реабілітаційний період вона допомагала, підтримувала та повністю доглядала ОСОБА_2 .

Відповідно до накладних в них вказана дата, товар, ціна, адреса доставки та зазначено ім`я адресата, крім того товарно-транспортна накладна видається юридичним особам, а чеки і накладні вона отримувала на ринку.

22.11.2018 року ОСОБА_15 потрапила в опіковий центр, оскільки хворіла на хворобу, яка блокує рівень відчуттів, тобто не відчувала болю, у неї була згубна звичка куріння. 22.11.2018 року позивачка вийшла з квартири за покупками та зустрітися із соцпрацівницею. Цього дня ОСОБА_2 забрала швидка в реанімацію опікового центру, де їй зробили дві операції, які коштували 11 000 грн. і майже два тижні ОСОБА_15 знаходилася в реанімаційному відділенні, знаходження в якому вона повністю оплачувала. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, а тіло відправили до моргу. Оскільки вона не є родичкою ОСОБА_2 , їй не видавали тіло для поховання, а віддали після того як вона привела трьох свідків, які підтвердили факт мого проживання з померлою.

ОСОБА_15 оформилася до центу ще задовго до переїзду позивачки у квартиру спадкодавця, крім того, у суді першої інстанції допитана свідок ОСОБА_22 , соціальний працівник, яка постійно обслуговувала ОСОБА_15 за місцем її проживання і яка зазначала, що вона постійно з 2012 р. два рази на тиждень відвідувала ОСОБА_15 в квартирі в якій постійно знаходилась ОСОБА_1 .

Сусіди ОСОБА_15 - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили факт спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного побуту з померлою з вересня 2012 року по день її смерті, а свідок ОСОБА_10 підтвердив, що унітаз був придбаний нею і ним встановлений у квартирі на її прохання.

За її заявою до нотаріальної контори була заведена спадкова справа за №302/2019 р. щодо майна ОСОБА_15 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших спадкоємців у померлої немає.

Суду надані достатні, належні та допустимі докази, які свідчать про факт її спільного проживання з померлою, введення спільного господарства, вони мали взаємні права та обов`язки, були пов`язанні спільним побутом, тобто відповідно до 4.2 ст. З СК України, вони були сім`єю.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

12.06.2012 року, на підставі договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 стала власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.27-29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 27.12.2018 року, а/з про смерть № НОМЕР_4 (а.с.11,69).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

Зі спадкової справи №302/2019 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулась ОСОБА_1 , яка у заяві зазначила, що зі спадкодавцем проживала однією сім`єю з 2012 року (а.с.66 зворот).

Спадкодавець ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_23 з 1964 року.

ОСОБА_23 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а ОСОБА_24 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.34-36).

15.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОМР про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 з липня 2012 р. по 05 грудня 2018 р. і визнання за нею права власності на вказану квартиру у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 (а.с.3-6).

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини і досліджені нові докази.

Згідно довідок з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 03.01.2018 року № 434 та від 01.10.2018 року № 1369, картки (форма А) і по квартирної картки (форма Б) у квартирі АДРЕСА_2 з липня 2012 року по 05.12.20118 року була зареєстрована і постійно проживала ОСОБА_2 , 1939 року народження (а.с. 15,75-77,170).

За заявою від 04.12.2008 року ОСОБА_25 , яка на той час мешкала по АДРЕСА_4 , ОСОБА_25 з січня 2009 року перебувала на обліку у територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси, а з 24.01.2012 року знаходилась на обліку з наданням допомоги на дому (а.с.168-169,173-178).

07.11.2017 року працівниками територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси складений акт обстеження матеріально-побутових умов за згоди особи, яка потребує їх надання, з якого вбачається, що станом на листопад 2017 року: розмір щомісячних доходів ОСОБА_2 , яка мешкала у квартирі АДРЕСА_2 становив 3 049 гривень (п.7 акту); ОСОБА_2 проживає у вказаній квартирі одна, є одинокою особою (вдова, п.12 акту); ОСОБА_2 не має родичів або осіб, зобов`язаних за законом її утримувати (п.13 акту).

За висновком територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси від 07.11.2017 року, станом на листопад 2017 року ОСОБА_2 потребувала забезпечення її продовольчими та промисловими товарами, грошовою та натуральною допомогою, ОСОБА_2 призначено безоплатну соціальну послугу догляд вдома (а.с.172).

З доданої позивачкою ОСОБА_1 до позовної заяви копії паспорту на її ім`я серії НОМЕР_5 від 11.08.1999 року вбачається, що 16.06.1984 року і станом на час пред`явлення позову (15.03.2019 року) позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_26 , зареєстрована в м. Одесі з 26.07.1999 року по АДРЕСА_5 (а.с.9,9 зворот).

Між сторонами виникли правовідносини з приводу встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, необхідного для отримання права на спадкування за законом, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з вересня 2012 року по 05.12.2018 року виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог в цій частині (а.с.149-151).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду в цій частині з таких підстав.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. ст. 1216-1218 ч.1, 1220 ч.1, 1221 ч.1, 1223 ч.ч.1,2, 1264 ч.1 ЦК України).

При вирішенні вимог про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

П`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідно встановити наступні факти: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа проживали однією сім`єю.

ОСОБА_1 , звертаючись із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини зазначала, що з липня 2012 року по день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1 вона постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 , була пов`язана зі спадкодавцем спільним побутом, мала з нею спільний бюджет, взаємні права і обов`язки, здійснювали поточний ремонт в квартирі, купували меблі тощо (а.с.3 т.1).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з червня 1986 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_26 , а з липня 1999 року, у встановленому законом порядку, зареєстрована і проживає в АДРЕСА_5 (а.с.9 зворот т.1).

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч.2 ст. 3 СК України).

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст. 21 СК України).

Належними і допустимими доказами підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 з 1986 року, зокрема у період з липня 2012 року по грудень 2018 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_26 .

Вказані обставини підтвердила у засіданні колегії суддів представник позивачки ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що позивачка ОСОБА_1 , зокрема з липня 2012 року по грудень 2018 року, перебувала у шлюбі із ОСОБА_26 , який означає сімейний союз жінки та чоловіка, укладений з дотриманням порядку та умов встановлених законом, утворює сім`ю та породжує між чоловіком і жінкою особисті майнові та немайнові права і обов`язки.

За таких обставин, колегія суддів критично ставиться до стверджень ОСОБА_1 про наявність у неї в період з липня 2012 року по грудень 2018 року фактичних сімейних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2 , оскільки в цей час у позивачки існували сімейні відносини із ОСОБА_26 , з яким вона складає подружжя.

Не погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції щодо доведення позивачкою факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини із посиланням на пояснення свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

Так, з пояснень свідка ОСОБА_9 , соціального працівника вбачається, що вона з 2012 року по грудень 2018 року два дні на тиждень відвідувала ОСОБА_20 на дому і в цей час бачила у квартирі позивачку.

Разом з тим, з акту обстеження від 07.11.2017 року працівниками територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси, станом на листопад 2017 року, у квартирі АДРЕСА_2 мешкала одна ОСОБА_20 , одинока особа (вдова, п.12 акту), яка не мала родичів або осіб, зобов`язаних за законом її утримувати (п.13 акту).

Акт про проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 складений по факту 21.02.2019 року, через три місяці після смерті ОСОБА_2 , менш як за місяць до звернення ОСОБА_1 із позовом до суду (а.с.3,14 т.1).

ОСОБА_20 , яка з 2009 року перебувала на обліку територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси і потребувала допомоги на дому, протягом 2012-2018 року не повідомляла вказаний центр, що вона отримує додаткову допомогу від ОСОБА_1 , що ОСОБА_1 постійно, як член її сім`ї проживає разом із нею, пов`язана з нею спільним побутом, вони мають взаємні права та обов`язки один до одного.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що один раз встановлював на прохання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 унітаз. Свідок ОСОБА_4 , а також свідок ОСОБА_27 показали суду, що знають позивачку з 2012 р. і постійно (коли саме і за яких обставин не з`ясовано) бачили ОСОБА_1 у квартирі ОСОБА_2 , а тому вважали, що вона проживає разом із ОСОБА_2 .. Свідок ОСОБА_11 показала, що їй особисто відомо, що ОСОБА_1 купляла продукти, готувала їжу, між позивачкою та ОСОБА_2 був спільний побут (коли саме, за яких обставин і в чому це проявлялось не з`ясовано); свідок ОСОБА_12 стверджувала у суді про спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю, однак в чому конкретно таке спільне проживання виражалось, судом не з`ясовано.

Пояснення свідків, з огляду на те, що вони підтвердили певні факти й стверджували про окремі події, а саме, підтвердили факт знайомства позивачки і спадкодавця та періодичні факти перебування позивачки у квартирі АДРЕСА_2 під час відвідування, у тому числі з метою надання допомоги та догляду за хворою людиною похилого віку, в силу їхнього статусу (знають про певні факти, час від часу приймали участь у певних подіях тощо), не є достатніми для ствердження факту усталених сімейних відносин між позивачкою ОСОБА_1 і спадкодавцем ОСОБА_2 протягом 2012-2018 років.

Сам по собі факт наявності чеків на придбання ліків, у тому числі оплата ОСОБА_14 , а не позивачкою ОСОБА_1 у 2017 році ТОВ Галицький фонд для ОСОБА_2 - 48 551 гривень (а.с.21-26), накладних на придбання меблів і бойлера у 2012, 2013 та 2018 роках, оформлених на ім`я ОСОБА_28 (а.с.45-48), не є достатньою підставою для висновку про проживання позивачки однією сім`єю із спадкодавцем протягом 2012-2018 років.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ч.ч.1-3 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ч.ч.1,2 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ч.1 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ч.1 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.ч.1,5,6 ЦПК України).

З огляду на те, що позивачка стверджувала про наявність фактичних сімейних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2 з липня 2012 року по грудень 2018 року, разом з тим, протягом липня 2012 року грудня 2018 року вона перебувала зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_26 , суду не надано достатніх належних та допустимих доказів для ствердження наявності усталених сімейних відносин між позивачкою і спадкодавцем протягом 2012-2018 років, колегія суддів відмовляє у позові про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем у період з липня 2012 року по грудень 2018 року.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника ОМР у скарзі, що: ОСОБА_3 не доведений факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 з вересня 2012 року по 05.12.2018 року у квартирі АДРЕСА_2 , а докази, у тому числі пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є недостатніми; акт проживання однією сім`єю ІНФОРМАЦІЯ_3 є неналежним доказом; видаткова накладна № ОД-17-4125 від 05.04.2017 року ТОВ «Галицький фонд ОД» на придбання штучного суглобу де одержувачем товару зазначена ОСОБА_2 , платником по якій був ОСОБА_14 та фіскальний чек від 04.04.2017 року на суму 48 551 гривень про сплату ОСОБА_14 через відділення «Приватбанку» вартості штучного суглобу є недопустимим доказом, оскільки підтверджує факт допомоги знайомого ОСОБА_14 хворій з обмеженою рухомістю ОСОБА_15 і жодним чином не є документальним підтвердженням проживання ОСОБА_8 зі спадкодавцем ОСОБА_16 з вересня 2012 року по 05.12.2018 року; накладна без дати та номера Хоз. ринка «Союз» на доставку унітаза на адресу: АДРЕСА_1 ., в якій одержувачем товару зазначена ОСОБА_17 є недостовірним та недопустимим доказом, оскільки немає передбачених законом реквізитів товарно-транспортної накладної, доказів оплати товару і не є підтвердженням проживання ОСОБА_8 зі спадкодавцем ОСОБА_15 у спірній квартирі; накладна без дати та номеру з відтиском штампу «р-к. Малиновський оплачено» на доставку та зборку стінки «Вікторія» з вказівкою доставки на 17.09.2012 року на адресу: АДРЕСА_1 ., в якій одержувачем товару зазначена ОСОБА_17 (а.с. 45), є недостовірним та недопустимим доказом покупки товару позивачем та доставки товару на адресу спадкодавця, оскільки немає передбачених законом реквізитів товарно-транспортної накладної, належних доказів оплати товар і не є підтвердженням проживання ОСОБА_8 зі спадкодавцем ОСОБА_16 у спірній квартирі; ОСОБА_2 з 11.07.2012 року по день смерті проживала і була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 , а позивачка ОСОБА_19 з 26.07.1999 року по теперішній час зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 ; згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію ТОВ «Керуюча компанія Суворовський» № 1369, та картки (форма А), по квартирної картки (форма Б) у квартирі АДРЕСА_2 проживала лише ОСОБА_2 , 1939 року народження з 17.07.2012 року; доказами того, що майже сім років ОСОБА_2 , яка не мала рідних або осіб, зобов`язаних за законом її утримувати, отримувала за рахунок бюджету м. Одеси соціальні послуги на дому за адресою: АДРЕСА_1 (забезпечувалась продовольчими та промисловими товарами, грошовою та натуральною допомогою, відвідуванням двічі на тиждень соціального працівника) є те, що соціальний працівник постійно два рази на тиждень обслуговував ОСОБА_20 ; з 24.01.2012 р. ОСОБА_20 КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси надавалась допомога на дому; ОСОБА_1 не стала членом сім`ї ОСОБА_2 , у розумінні статті 3 СК України, - прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення.

Доводи позивачки ОСОБА_1 у відзиві на скаргу, що: за період спільного проживання за її особисті кошти в квартиру спадкодавця придбані меблі, що підтверджується накладними від 17.09.2012 року, від 24.08.2013 року, від 24.08.2013 року, унітаз за накладною від 15.01.2018 року, бойлер за накладною від 16.09.2018 року; у 2017 році ОСОБА_15 отримала закритий перелом лівого стегна із зміщенням, в квітні 2017 році її оперували і за кошти придбаний дороговартісний штучний суглоб, весь реабілітаційний період вона допомагала, підтримувала та повністю доглядала ОСОБА_2 ; у вересні 2018 року ОСОБА_15 виявила бажання укласти з нею договір довічного утримання, однак договір не був укладений, оскільки 02.10.2018 року ОСОБА_2 захворіла і ІНФОРМАЦІЯ_1 померла; після смерті ОСОБА_15 за власний рахунок вона здійснила її поховання; факт її реєстрації за адресою, яка відрізняється від адреси її фактично проживання не може впливати на обсяг виникнення у неї цивільних прав; актом про проживання однією сім`єю від 21.02,2019 року підтверджено факт її постійного проживання однією сім`єю та введення спільного господарства із ОСОБА_2 з липня 2012 року і по день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідчення сусідів та акт проживання однією сім`єю є допустимими, достовірними та достатніми доказами, як і видаткова накладна № ОД-17-4125 від 05.04.2017 року ТОВ «Галицький фонд ОД», оскільки купівлю дороговартісного штучного суглобу здійснив її син - ОСОБА_14 , а не просто знайомий-благодійник померлої; ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_15 потрапила в опіковий центр, оскільки хворіла на хворобу, яка блокує рівень відчуттів, тобто не відчувала болю, в цей ОСОБА_2 забрала швидка в реанімацію опікового центру де їй зробили дві операції, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і тіло для поховання і віддали тільки після того як вона привела трьох свідків, які підтвердили факт її проживання з померлою; ОСОБА_15 оформилася до центу ще задовго до її переїзду до неї, крім того, у суді свідок ОСОБА_22 , соціальний працівник, яка постійно обслуговувала ОСОБА_29 за місцем її проживання зазначала, що вона постійно з 2012 р. два рази на тиждень відвідувала ОСОБА_29 в квартирі під час якого в квартирі постійно знаходилась ОСОБА_1 ; сусіди ОСОБА_15 - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили факт спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного побуту з померлою з вересня 2012 року по день її смерті, а свідок ОСОБА_10 підтвердив, що унітаз був придбаний нею і ним встановлений у квартирі на її прохання, - до уваги не приймаються.

Для набуття права на спадкування за законом з підстав ст. 1264 ЦК України необхідно встановити факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем, крім того, на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа проживали однією сім`єю.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, при цьому, п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 17.06.2020 року по справі № 755/18012/16-ц).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Чинне цивільне процесуальне законодавство щодо доказів містить положення, як про належність та допустимість доказів (ст. ст. 77, 78 ЦПК України) , так і про їх достовірність та достатність (ст. ст. 79, 80 ЦПК України).

Доказування дозволяє оцінити наскільки сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, а також наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш обґрунтованою.

Обставини справи і докази свідчать про наступне.

У період з липня 2012 року і станом на грудень 2018 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_26 , разом з тим стверджувала, що в цей період у неї також мали місце сімейні відносини зі спадкодавцем ОСОБА_2 . Між тим, з огляду на специфіку сімейних відносин, виключається можливість одночасного перебування у зареєстровіаному шлюбі і проживання однією сім`єю із спадкодавцем, оскільки сімейні відносини характеризуються спільністю проживання, пов`язаністю спільним побутом, наявністю взаємних прав та обов`язків.

Надані суду письмові докази (акт про проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 , який складений по факту 21.02.2019 року, тобто через три місяці після смерті ОСОБА_2 і менш як за місяць до звернення ОСОБА_1 із позовом до суду; накладні на придбання меблів і приладів свідчать про факт придбання певних предметів, при цьому, лише свідок ОСОБА_10 підтвердив, що унітаз був встановлений у квартирі спадкодавця; видаткова накладна № ОД-17-4125 від 05.04.2017 року ТОВ «Галицький фонд ОД» свідчить про те, що штучний суглоб придбаний за кошти ОСОБА_14 , а не позивачки), а також пояснення у суді свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (свідки підтвердили факт знайомства позивачки і спадкодавця та періодичне перебування позивачки у квартирі спадкодавця під час їхнього відвідування спадкодавця) - не є належними, допустимими та достатніми доказами для ствердження про усталені сімейні відносини між позивачкою ОСОБА_1 і спадкодавцем ОСОБА_2 протягом 2012-2018 років.

ОСОБА_20 , яка з 2009 року перебувала на обліку територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Суворовського району м. Одеси і потребувала допомоги вдома, протягом 2012-2018 року не повідомляла вказаний центр, що вона отримує додаткову допомогу від ОСОБА_1 , а також, що ОСОБА_1 постійно, як член її сім`ї проживає разом із нею у квартирі АДРЕСА_2 і пов`язана з ОСОБА_25 спільним побутом, вони мають взаємні права та обов`язки один до одного.

З огляду на вказані обставини, позивачка ОСОБА_1 не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів для ствердження про наявність усталених сімейних відносин між нею і спадкодавцем ОСОБА_25 протягом 2012-2018 років.

Доводи позивачки у відзиві на скаргу, що вона понесла витрати на лікування та поховання ОСОБА_25 , не є підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до ст. 1232 ч.1 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Позивачка не довела своїх вимог в частині встановлення юридичного факту, тому відсутні підстави для ствердження про порушення прав, за захистом яких вона звернулася до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ст. 376 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім`єю, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив і неправильно застосував норми матеріального та процесуального права ст. 1264 ЦК України, ст. ст. 76-80 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, а рішення суду в частині скасовує з прийняттям нового судового рішення.

Рішення суду в частині відмови у позові про визнання права власності у порядку спадкування за законом позивачкою ОСОБА_1 і відповідачем ОМР, у встановленому законом порядку, не оскаржено.

СУДОВИЙ ЗБІР

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Колегія суддів відмовляє ОСОБА_1 в частині позовних вимог, тому позивачка не має права на відшкодування судових витрат, витрати відповідача у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 152,60 гривень, які документально підтверджені (а.с.157), підлягають стягненню із позивачки на користь ОМР.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.ч.1,2, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2019 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН № НОМЕР_6 ) на користь Одеської міської ради () судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 152,60 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови суду складено 31.05.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Г.Я. Колесніков