ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4473/21 Справа № 201/6130/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Соборний районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 03 лютого 2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 , від якого у сторін народився син ОСОБА_4 , 2017 року народження.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, внаслідок яких йому стало відомо про те, що біологічним батьком дитини є інший чоловік, з яким в неї були стосунки.

Оскільки на момент реєстрації народження дитини йому не було відомо про те, що біологічним батьком дитини є інша особа, сім`я розпалася, сторони у справі розлучилися.

Він звертався з заявою до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про внесення змін до вказаного актового запису, проте йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду.

За таких обставин, просив суд виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , 2017 року народження запис про батька.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час реєстрації народження дитини позивачу було відомо, що не є його батьком.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що надані відповідачем ОСОБА_2 докази у вигляді переписки з сайту Вконтакте не можуть слугувати належними доказами обізнаності позивача про те, що на момент реєстрації батьківства йому було відомо про те, що він не є біологічним батьком, при цьому саме на відповідача покладено тягар доказування зазначених обставин. Суд безпідставно прийняв до уваги показання свідка - матері відповідача, але не прийняв до уваги показання свідків з боку позивача. У справі була призначена судово-генетична експертиза щодо встановлення батьківства, однак не була проведена внаслідок неявки відповідача, який визнає, що позивач не є біологічним батьком її дитини.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 03 лютого 2017 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 , батьком якого записано ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, суд першої інстанції виходив із того, що на час реєстрації позивача батьком дитини йому було відомо, що він не є біологічним батьком, тому задля захисту інтересів дитини у задоволенні позову необхідно відмовити, позивачем наведено не достатньо доказів на підтвердження позову.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком, з огляду на наступне.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (згідно із частиною п`ятою статті 136 СК України).

За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

На підтвердження обізнаності позивача про те, що він не є біологічним батьком дитини на момент його реєстрації у свідоцтві про народження, відповідачем надано скріншоти листування у соціальній мережі Вконтакте, наполягаючи, що з контексту переписки вбачається, що при знайомстві з ОСОБА_1 , вона йому повідомляла про свою вагітність.

Однак колегія суддів не може прийняти до уваги такі докази як достовірні, оскільки в соціальних мережах може зареєструватися будь-яка людина і під будь-яким іменем. Перевірити таку інформацію неможливо, а тому вона є недопустимим та неналежним доказом. Соціальна мережа «Вконтакте» на даний час заборонена в Україні, сервери з інформацією недоступні, а тому відсутня можливість встановити факт та час поширення інформації.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що саме позивач має доводити свою необізнаність на предмет біологічного батьківства щодо дитини відповідача.

За умовами ст. 136 СК України, позивач має довести відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України).

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року у справі була призначена судова медична молекулярно-генетична експертиза, однак відповідач відмовилася від участі у проведенні експертизи та підтвердила у судовому засіданні як суду першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, що позивач не є біологічним батьком дитини, тому вказаний факт є встановленим на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Посилання суду першої інстанції на те, що задоволення позову призведе до порушення інтересів дитини, колегія суддів вважає помилковими, оскільки у дитини є біологічний батько, відповідач підтвердила у судовому засіданні апеляційного суду, що його особа їй відома, тому матір дитини не позбавлена можливості посприяти в знайомстві дитини з її біологічним батьком.

Приймаючи до уваги, що сторони у справі визнали факт відсутності кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , 2017 року народження, та враховуючи, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обізнаності позивача під час реєстрації народження дитини про відсутність кровного споріднення між ним та дитиною, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задововольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року скасувати і ухвалити нове.

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Соборний районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

Виключити з актового запису №1001 від 21 червня 2017 року, вчиненого Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження дитини ОСОБА_4 , 2017 року народження, запис про ОСОБА_1 , 1985 року народження, (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) як батька цієї дитини.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова