Апеляційне провадження № 22-ц/824/6844/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Київ
Унікальний номер 361/1693/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленого 30 вересня 2020 року в приміщенні суду під головуванням судді Петришин Н.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ВК Броварської міськрайонної ради Київської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що є інвалідом війни, військовослужбовцем звільненим у запас та відповідно до рішення Броварського МВК №16 з 19.01.1993 року перебуває у пільговій черзі першочергового надання житла як військовослужбовець звільнений в запас.

Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 17.03.1998 включений в список для одержання житла поза чергою як сім`я інваліда.
Рішенням відповідача №257 від 13.06.2006 року його знято з квартирного обліку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.
Вказане рішення вважав незаконним, так як понад 20 років знаходився на квартирному обліку. Був переведений по службі до Поліського району Київської області, де не ведеться облік осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, так як на території району не ведуться будівельні роботи, соціальне житло відсутнє.
Отже, мав право на першочергове отримання житла.
З огляду на викладене, просив визнати протиправними дії відповідача щодо виключення його з черги та зняття з квартирного обліку, скасувати рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області щодо виключення його з черги та зняття з квартирного обліку; зобов`язати відповідача поновити його на квартирному обліку в списках першочергового надання житла як військовослужбовця звільненого в запас з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 19 січня 1993 року.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції при ухваленні рішення належним чином не дослідив матеріали справи та докази, надані ним на підтвердження позовних вимог.

Поза увагою суду залишилося те, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами належне повідомлення його про розгляд питання про зняття з квартирного обліку, яке вирішувалося без його участі, а тому відмова у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності є незаконною.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції від відповідача не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Вказаним вимогам закону рішення суду відповідає, з огляду на наступне.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів поважних причин, які об`єктивно перешкоджали звернутися до суду з позовом про оскарження рішення відповідача протягом трьох років з моменту, коли він дізнався про порушення своїх прав, а тому звернення до суду за захистом прав відбулося з пропуском строку позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції в повній мірі, вважає його законним та обґрунтованим.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтями 34 та 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

На день взяття позивача на квартирний облік в 1993 році діяло Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України (введене в дію наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 р. №220 з наступними змінами, затвердженими наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20).

Відповідно до пункту 37 вказаного Положення військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування-військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла.

Якщо такий військовослужбовець обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку прописки, інший населений пункт, відповідний командир військової частини, за проханням військовослужбовця за 3 роки до звільнення у запас або у відставку за віком, подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини району необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла.

На підставі повідомлення КЕЧ району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Він також може скористатися правом отримати житло після звільнення з військової служби від виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів відповідно до чинного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №16 від 19 січня 1993 року взятий на квартирний облік та включений до пільгової черги першочергового надання житла як військовослужбовець звільнений в запас, одинокий. (а.с. 9)

З протоколу №11 розширеного засідання комісії з житлових питань від 19.11.2009 року встановлено, що рішенням виконкому від 17.03.1998 №349 до складу сім`ї ОСОБА_2 враховано мати та батька, маючого пільги інваліда війни 1 групи, та включено до відповідного списку на позачергове отримання житла.

Згідно наказу Головного управління МВС України в Київській області №41о/с від 10.04.1998 року капітана міліції ОСОБА_2 призначено на посаду експерта Поліського районного відділу, звільнивши його від посади експерта-криміналіста Броварського міського відділу з 06 квітня 1998 року.

Матеріалами справи встановлено, що позивач 11 січня 2002 року знятий з реєстрації місця проживання в м. Бровари у зв`язку з вибуттям до с. Радинки Поліського району Київської області.

Наказом Головного управління МВС України в Київській області №287о/с від 21 листопада 2005 року ОСОБА_2 звільнено з кадрів МВС в запас з 24 листопада 2005 року. (а.с. 8)

Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області №257 від 13.06.2006 року знято з квартирного обліку у міськвиконкомі у зв`язку з виїздом на постійне місця проживання до іншого населеного пункту ОСОБА_2 , склад сім`ї 3 чол., перебуваючого на квартирному обліку в списках для одержання житла у першу чергу як військовослужбовець звільнений в запас з 19.01.1993 року (рішення виконкому №16)

На підтвердження доводів позовних вимог позивачем також надано акт обстеження матеріально-побутових умов проживання жителя села Радинка Поліського району ОСОБА_2 , складений 29 березня 2011 року, де наданий висновок про те, що нежитлове приміщення, згідно технічної документації, по АДРЕСА_1 , потребує капітального ремонту для створення належних умов для проживання та офіційного переведення нежитлового приміщення у житлове.(а.с. 17)

Довідкою управління соціального захисту населення Поліської районної державної адміністрації від 24.11.2017 року підтверджується, що станом на 24.11.2017 рік в районі не ведеться облік осіб, що стоять в черзі на поліпшення житлових умов, так як не ведуться будівельні роботи на території району, соціальне житло відсутнє. (а.с. 16)

Переглядаючи оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 взятий на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов за місцем свого проживання у виконавчому комітеті Броварської міської ради Київської області.

Обставини, за яких особа може бути знята з квартирного обліку передбачені у статті 40 Житлового кодексу Української РСР і у пунктах 26, 27 Правил зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

У відповідності до вимог вищевказаних правових норм громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.

Перелік підстав, зазначених у наведених правових нормах є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно пункту 28 Правил зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку).

При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі із зазначенням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

За визначенням статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

При цьому, документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції, починаючи з 2002 року ОСОБА_2 вибув на постійне місце проживання з м. Бровари до іншого населеного пункту, про що стало відомо відповідачу при перевірці облікових даних ОСОБА_2 .

Враховуючи положення Правил зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень та норм ЖК УРСР, вибуття позивача на постійне місце проживання в інший населений пункт є підставою для зняття з квартирного обліку, яка передбачена законодавством.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що він дізнався про рішення щодо зняття його з квартирного обліку лише в 2019 році, в той час як таке рішення прийнято 13.06.2006 не знайшли свого підтвердження при перегляді судового рішення, оскільки на звернення позивача за № 4379.2 від 31.10.2007, йому було повідомлено про зняття з квартирного обліку у виконавчому комітеті Броварської міської ради та про підстави зняття з квартобліку - лист № 2.17-В-359 від 13.11.2007 (а.с. 15).

Крім того, позивач неодноразово (у 2009, 2017, 2019 роках) звертався до виконавчого комітету Броварської міської ради стосовно поновлення його на квартирному обліку: заява позивача (вх.№ 365 від 27.10.09) про поновлення його на квартобліку у виконкомі Броварської міської ради розглядалась 19.11.2009 на засіданні комісії з житлових питань (витяг з протоколу засідання комісії з житлових питань від 19.11.2009) (а.с. 32)

До того ж під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивач не заперечував тих обставин, що отримував повідомлення відповідача про зняття його з квартирного обліку у 2007 році, проте текст рішення отримав лише у 2019 році.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а позивач про зняття його з квартирного обліку довідався ще в листопаді 2007 року, тому строк позовної давності минув у листопаді 2010 року.
Позивачем а ні в суді першої інстанції, а ні під час звернення з апеляційною скаргою не наведено поважних причин, які об`єктивно перешкоджали звернутися до суду з позовом про оскарження рішення відповідача протягом трьох років з моменту, коли дізнався про порушення своїх прав.

Окрім цього, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо невірності висновку суду про свідомий пропуск строку позовної давності, оскільки, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.
Що ж до доводів апеляційної скарги про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду справи, вони, також, на думку колегії суддів вони не заслуговують на увагу, оскільки не є обов`язковими підставами для скасування судового рішення та не призвели до неправильного вирішення справи по суті.
Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд ОСОБА_2 , однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, недоведені належними та допустимими доказами та жодним чином не спростовують висновки суду, викладені в рішенні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: