РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"14" січня 2021 р. 145/1913/19 2/145/64/2021 Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участі секретаря Крикливої М.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

В цьому будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована його колишня дружина, відповідачка в даній справі, ОСОБА_2 . Відповідачка, як член сім`ї, мала право користуватись належним йому житлом.

Вже протягом останнього року і шести місяців відповідачка в належній йому нерухомості не проживає, його житлом не користується.

Він ще в 2017 році розірвав стосунки з відповідачкою в даній справі, їх шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Тиврівського районного суду від 21 грудня 2017 року, вони не проживають разом і не підтримують ніяких відносин.

У нього з відповідачкою склались неприязні відносини, він неодноразово звертався до неї з проханням добровільно скасувати її реєстрацію в належній йому квартирі, але йому було відмовлено, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

На даний час він має намір розпорядитись належною йому нерухомістю, але реєстрація відповідачки в належному йому житлі перешкоджає йому це зробити, тому він позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись належним йому, на праві власності, майном.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житлом в квартирі під номером АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, просить його задоволити з підстав, викладених у заяві. Пояснив, що відповідачка з 2017 року з ним не проживає, у неї інша сім`я.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоч про слухання справи повідомлена в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області №13/24540 від 26.11.2019 року, довідкою виконавчого комітету Гніванської міської ради № 06-33/1234 від 29.11.2019 року та повернутими поштовими конвертами з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у її відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

Свідок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , не проживає.

Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до договору дарування від 22.06.2011 (а.с.5-6) ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Гніванського КП "Гніваньводопостач" №3345 від 04.11.2019 (а.с. 15) в АДРЕСА_2 , зареєстрований ОСОБА_1 та колишня дружина - ОСОБА_2 .

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 04.11.2019 (а.с 16) відповідачка ОСОБА_2 останній рік і шість місяців за даною адресою не проживає, нерухомістю не користується.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-709цс16, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь - яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний Суд України дійшов висновку про те, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_2 близько 4 років в належній позивачу квартирі не проживає, беручи до уваги те, що вона не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті та враховуючи вищезазначену правову позицію ВСУ, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.16, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

ухвалив:

Позов задоволити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати такою, що втратила право користуванням житлом в квартирі під номером АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 21 січня 2021 року.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ратушняк І. О.