Справа № 939/1958/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бородянської РДА про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і від цього шлюбу у них є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею /позивачкою/ та знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу ( вересень 2017 року) відповідач участі у вихованні сина не приймає, його здоров`ям, духовним, фізичним і моральним розвитком не цікавиться, не вживає заходів щодо його оздоровлення, матеріальної допомоги на розвиток та покращення здоров`я дитини не надає, натомість чинить їй /позивачці/ перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на оздоровлення сина, зокрема, відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Дитина часто хворіє і за рекомендаціями лікарів потребує періодичного перебування на морі.

Оскільки виїзд дитини за межі України сприятиме розширенню його світогляду, у добровільному порядку відповідач, як батько дитини, згоди на виїзд сина за кордон не надає, то просила надати їй /позивачці/ дозвіл на тимчасове багаторазове вивезення для відпочинку, духовного, інтелектуального, фізичного розвитку та оздоровлення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України в країни Шенгенської угоди, ближнього зарубіжжя (Туреччина, Єгипет, Чорногорія, Болгарія, Білорусія, Російська Федерація) та дальнього зарубіжжя (США, Канада) без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

В судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі відповідно положень ч.11 ст.128 ЦУПК України; відзив на позов не надав.

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бородянської селищної ради свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають від цього шлюбу малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою /а.с.7-10,38-40/.

Розпорядженням Бородянської РДА № 250 від 07 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 07 жовтня 2020 року, було затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї від 06 жовтня 2020 року про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , для його тимчасового виїзду за межі України; позивачку повідомлено про необхідність інформування служби у справах дітей та сім`ї про повернення дитини в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену законодавством, також визначено, що дане розпорядження пред`являється під час перетинання державного кордону України та діє протягом одного року з дня набрання ним законної сили /а.с.38-40/.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.2,3 ст.154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1,5 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі:

1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів;

2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей.

У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», які набрали чинності з 01 жовтня 2016 року, вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків.

З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Однак при цьому йдеться про відсутність спору між батьками з цього питання.

Пунктами 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини.

Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18).

Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має зокрема країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки.

Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 643/1090/17.

Надання дозволу на тимчасовий багаторазовий виїзд дитини за кордон на період до досягнення нею шістнадцятирічного віку без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та статтей 141, 153, 157 СК України, оскільки дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька не передбачає можливості його видачі на майбутні, постійні поїздки, є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку, із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном.

Таким чином, виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд із визначенням його початку й закінчення та точного місця перебування за кордоном.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані по справі докази, оскільки позивачка, звертаючись до суду з вказаним позовом, не зазначила конкретні країни прямування дитини, точного місця її перебування за кордоном та часового проміжку перебування в країні виїзду, що суперечить Правилам перетинання державного кордону громадянами України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, не зазначення позивачем цих обставин, а також не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України, виключає можливість встановити обов`язкові обставини, а саме: чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дитини, надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на тимчасові багаторазові виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить положенням чинного законодавства та призведе до фактичного позбавлення батька можливості брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, до того ж, суду не надано доказів, що позивачка зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а відповідач відмовив у наданні такої згоди, то підстав для задоволення позову суд не вбачає, у зв`язку з чим вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 141, ч.2 ст.150, ч.2,3 ст. 154, , ч.2 ст.155, ч.1,5 ст.157, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бородянської РДА про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області.

Повне рішення суду складено 26 травня 2021 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч