Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 12 січня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Пейкова О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 01.02.2008 року та звернення стягнення на заставлене майно та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2011 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 01.02.2008 року та звернення стягнення на заставлене майна.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 01 лютого 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» (далі Банк/Позивач) та ОСОБА_1 (далі Позичальник) уклали Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі Кредитний договір). Згідно з п. 1.1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 135 000,00 (сто тридцять п`ять тисяч) дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених Кредитним договором. Згідно з п. 1.3.1. Кредитного договору за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 12,4 % річних. По закінченню 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 10.2. Кредитного договору. Відповідно до п. 1.2.2. Кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 01 лютого 2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_2 (Відповідач 2) передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що укладено Іпотечний договір від 01.02.2008 року (далі - Іпотечний договір 1). Також, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 (Відповідач 1) передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , про що укладено Договір іпотеки від 01.02.2008 року (далі - Іпотечний договір 2). Однак, Відповідачем 1 встановлені Договором терміни повернення наданого йому кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит не дотримуються.

Також, наданий Відповідачу 1 кредит забезпечений порукою ОСОБА_3 (далі - Відповідач 3), про що 01.02.2008 року між Позивачем та Відповідачем 2 укладено договір поруки № 176730 (далі - Договір поруки). Згідно з пунктом 1.3. Договору поруки Поручитель (Відповідач 3) відповідає перед Кредитором (Позивачем) у тому ж обсязі, що й Позичальник (Відповідач 1), у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в Кредитному договорі. Згідно з пунктом 1.4. відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов`язань по данному договору.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Позичальник, всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, відповідачам 17.11.2011 р. рекомендованою кореспонденцією (цінним листом з описом) зі зворотним повідомленням направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати за кредит у повному обсязі. В підтвердження цього факту є опис вкладення у рекомендований лист зі штампом почтового відділення про прийняття листа-вимоги до відправки. Пунктом 9.2. Кредитного договору встановлено, що підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що він повністю розуміє всі умови даного договору, свої права та обов`язки за даним договором і погоджується з ними. Таким чином, Відповідачу 1 відомо про можливість застосування процедури дострокового повернення кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки зазначені положення вказані в договорі, який підписаний ним особисто.

В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: 61050, м. Харків, пр. Московський, 60, рахунок № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код 09807750) у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за Договором про надання споживчою кредиту № 0 від 01.02.2008 року в сумі 190 658,82 доларів США (сто дев`яносто тисяч шістсот п`ятдесят вісім дол. США 82 цнт.), що в еквіваленті по курсу НБУ (7,984500000) на 18.11.2011 становить 1 522 315,36 гривень (один мільйон п`ятсот двадцять дві тисячі триста п`ятнадцять грн. 36 коп.), з яких:

132 514,01 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 058 058,11 грн. - заборгованість за простроченим кредитом;

50 953,64 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 406 839,34 грн. - заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом;

1 395,43 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 11 141,81 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

5 795,74 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 46 276,10 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.02.2008 року в сумі 190 658,82 доларів США (сто дев`яносто тисяч шістсот п`ятдесят вісім дол. США 82 цнт.), що в еквіваленті по курсу НБУ (7,984500000) на 18.11.2011 становить 1 522 315,36 гривень (один мільйон п`ятсот двадцять дві тисячі триста п`ятнадцять грн. 36 коп.), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та передати в іпотеку за іпотечним договором від 01.02.2008 року, посвідченим Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 296, укладеним між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом проведення публічних торгів.

Встановити початкову ціну предмета іпотеки згідно експертного висновку суб`єкту оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконавчого провадження з виконання рішення суду.

Стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь АТ «УкрСиббанк» сплачений судовий збір у сумі 2 823,00 грн. та інші судові витрати.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.01.2012 року відкрито провадження у справі (а.с. 45, Т.1).

23 травня 2012 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 надала до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначила, що на момент укладення договору ОСОБА_1 мала захворювання та перебувала в післяпологовому періоді, а тому вважає, що вона його не отримувала, враховуючи також те, що двома організаціями кредит був визнаний, як незаконно виданий, і оформлений з порушенням законодавства України (а.с. 66-67, Т.1).

30 липня 2012 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів та витребувано з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»(65012, м. Одеса, вул. Рішельєвська, 71) висновок про результати проведення службового розслідування за письмовими поясненнями відповідача ОСОБА_3 від грудня 2009 року по кредитній справі ОСОБА_1 , кредитну справу ОСОБА_1 та оригінал договору поруки №176730 від 01 лютого 2008 року та з ОМУ ГУМВС України в Одеській області (вул. Преображенська, 44 «а», м. Одеса, 65045) матеріали розгляду заяви ОСОБА_3 від 28.04.2010 року на незаконні дії працівників Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (талон-повідомлення №15 від 28.04.2010р., реєстр №866) (а.с. 84-85, Т.1).

26 травня 2014 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 та призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21 (а.с. 164-165, Т.1).

29 січня 2015 року до суду надійшов висновок № 3098/02 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи № 2/522/2510/14 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості від 19.01.2015 року, згідно якого підписи від імені ОСОБА_3 у наданому на експертизу договорі поруки №176730 від 01.02.2008, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 , розміщені в графі «Поручитель: ОСОБА_3 підпис» на лицьовій стороні та у розділі «ПОРУЧИТЕЛЬ... ОСОБА_3 » і в графі « ОСОБА_3 підпис» на зворотному боці, виконані не самою ОСОБА_3 , а іншою особою (особами) (а.с. 182-184, Т.1).

13 лютого 2015 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси провадження по справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відновлено (а.с. 194, Т.1).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2015 р. позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 11.09.2018 року, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2015 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

16 жовтня 2018 року за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями, справа надійшла в провадження судді Чернявської Л.М.

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року справу прийнято до свого провадження, продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

22 листопада 2018 року ОСОБА_3 до суду подано зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки недійсним, оскільки висновком експертизи було встановлено, що підпис на договорі поруки виконано не нею, а відтак є недійсним, адже суперечить вимогам ЦК України (а.с. 47-49, Т.2).

29 січня 2019 року згідно протоколу судового засідання, в судовому засіданні прийнято зустрічний позов (а.с. 68-69, Т.2).

08 квітня 2019 року згідно протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду (а.с. 78-79, Т.2).

02 серпня 2019 року до суду надано заяву про уточнення позовних вимог, яку в судовому засіданні 08 серпня 2019 року повернуто (а.с. 91-94, Т.2).

14 серпня 2019 року представником АТ «Укрсиббанк» Жученко Р.О. подано до суду заяву про внесення змін до позовної заяви щодо змін в установчих документах ПАТ «Укрсиббанк», відповідно до яких нове повне найменування АТ «Укрсиббанк» (а.с. 98, Т.2).

14 листопада 2019 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_3 адвоката Носенко І.І. про уточнення назви відповідача АТ «Укрсиббанк» (а.с. 105, Т.2).

30 січня 2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника АТ «Укрсиббанк» Островської Н.М. про розгляд справи без участі представника АТ «Укрсиббанк» (а.с. 114, 135, Т.2).

30 червня та 19 жовтня 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_5 про розгляд справи без участі представника, в якому також просила позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити (а.с. 129, 134 т.2).

У встановлений судом строк, відповідачі за основним позовом та за зустрічним позовом, відзив на позов не надали.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник банку звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання були сповіщені належним чином.

Представник ОСОБА_3 адвокат Носенко І.І. надала заяву про розгляд спраи за її відсутності, просила задовольнити зустрічний позов.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи та інші матеріали, приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 01 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) і громадянкою України ОСОБА_1 (Позичальник) з іншої сторони уклали Договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) (далі - Договір) (а.с. 19-23, Т.1).

Згідно п. 1.1. Договору Банк зобов`язується надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 135000,00 (Сто тридцять п`ять тисяч) доларів США 00 цнт. та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 681750,00 (Шістсот вісімдесят одна тисяча сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладання цього Договору.

П.1.2. Договору, передбачає строк кредитування, а саме: відповідно до п. 1.2.1. Договору, надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: 01 лютого 2008 року, а п. 1.2.2. Договору встановлено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 01.02.2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.З., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. Договору. Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1660,00 (Одна тисяча шістсот шістдесят) доларів США 00 цнт. в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п 1.3.1., 10.2 цього Договору (а.с. 19, Т.1).

В той же день, тобто 01 лютого 2008 року між ОСОБА_2 , як Іпотекодавцем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», як Іпотекодержателем укладено Договір іпотеки (Іпотечний договір), відповідно до умов якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно (далі - Предмет іпотеки): квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та є приватною власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого „28 листопада 1995 року ОСОБА_6 , державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори по реєстру за №10-4299, зареєстрованого в Одеському, міжміському бюро технічної інвентаризації 15.12.1995 року, номер запису 75 в книзі 149пр-201. Реєстраційний номер об`єкта 21620271 згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №17241906 від 27.12.2007 року, наданого Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості". Реєстраційний номер квартири, яка є предметом цього договору за Державним реєстром прав власності на нерухоме майно - 21620271. Предмет Іпотеки складається з двох кімнат, загальною площею: 48,3 (сорок вісім цілих та три десятих) кв.м., та має такі характеристики: 1-коридор, 2-кухня, 3, 5 - жилі, 4- санвузол, житловою площею 31,2 (тридцять один цілих та два десятих) кв. м. Вартість Предмету іпотеки, за домовленістю сторін, становить 303 000 (триста три тисячі) гривень 00 копійок (а.с. 24-25, Т.1).

Крім того, 01 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець, вона ж Позичальник) укладено Договір іпотеки, відповідно до п.1.1. Договору іпотеки, предметом іпотеки є земельна ділянка, площею 0, 2500 га, (в тому числі по угіддях 0,2500 га - рілля) , надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на території Дальницької сільської ради, в АДРЕСА_2 , яка стане власністю в майбутньому після одержання державного акту на право власності на земельну ділянку, та належить Іпотекодавцю на підставі, договору купівлі-продажу від 01.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 304, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів Куркан Н.Ф., приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області 01.02.2008 року за № 2666822, згідно Витягу з Державного реєстру правочинів за № 5378776, виданого ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області 01.02.2008 року, Іпотекодавець зобов`язується після одержання Державного акту на право власності на земельну ділянку підписати додатковий договір до цього договору іпотеки.

При цьому, п. 1.2. Договору іпотеки передбачено, що заставна вартість Предмету іпотеки згідно домовленості сторін складає 1 056 000,00 (один мільйон п`ятдесят шість тисяч ) гривень 00 коп. (а.с. 26-28, Т.1).

Разом з тим, 01 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Кредитор) та громадянкою ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 176730 (а.с. 29, Т. 1).

Згідно п. 1.1. п. 1.5. Договору, поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання зобов`язань ОСОБА_1 , номер за ДРФО НОМЕР_2 (далі - Боржник) усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від «01» лютого 2008 р. (далі - Основний договір), укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема: сума Основного договору - 135 000,00 (сто тридцять п`ять тисяч) долл. США. Вказана сума Основного договору дорівнює еквіваленту 681 750,00 (шістсот вісімдесят одна тисяча сімсот п`ятсот) гривень за курсом НБУ на день укладення Основного договору, при цьому Сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому Договорі лише в разі, якщо сума Основного договору виражена у іноземній валюті. Термін виконання основного зобов`язання - «01» лютого 2023 року, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов`язання; інші умови Основного договору. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Причини невиконання Боржником своїх зобов`язань за Основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобов`язань за Договором.

При цьому, відповідно до п. 3.1. та п. 3.2. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань Боржника за Основним договором. У випадку невиконання Поручителем вимоги Кредитора, пред`явленої згідно умов п.2.2. Договору, Поручитель сплачує Кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення Поручителем виконання своїх зобов`язань за Договором, за кожен день прострочення.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог надано довідку-розрахунок заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 18.11.2011 року за кредитним договором № 000 від 01.02.2008 разом з довідками-розрахунками заборгованості за користування кредитом (а.с.13-18, Т. 1).

17.11.2011 р. рекомендованою кореспонденцією (цінним листом з описом) зі зворотним повідомленням відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати за кредиту у повному обсязі, що підтверджується листами-вимогами від 08.11.2011 року № 138/30-81/2007, № 138/30-81/2005, № 138/30-81/2006 відповідно, а також описами вкладення у рекомендовані листи зі штампами поштового відділення про прийняття листа-вимоги до відправки (а.с.30-33, Т. 1). Разом з тим, розмір заборгованості станом на 14.11.2011 року за Кредитним договором складав 181973,17 доларів США, без врахування нарахованої пені.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Між тим, позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_1 істотно порушила норми Закону та умови договору № 000 від 01.02.2008 року, не виконавши взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками та іншими платежами, передбаченими Кредитним договором, а тому ці грошові кошти підлягають стягненню з позичальника.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Судом встановлено, що 01 лютого 2008 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого, в свою чергу, є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого позичальнику надано на особисті потреби кредит в розмірі 135 000 доларів США під 12,40 % річних на строк до 01 лютого 2023 року.

Проте, відповідач ОСОБА_1 за первісним позовом не виконує належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого, станом на дату звернення до суду, а саме 21.12.2011 року має прострочену заборгованість за Договором про надання споживчою кредиту № 0 від 01.02.2008 року в сумі 190 658,82 доларів США (сто дев`яносто тисяч шістсот п`ятдесят вісім дол. США 82 цнт.), що в еквіваленті по курсу НБУ (7,984500000) на 18.11.2011 становить 1 522 315,36 гривень (один мільйон п`ятсот двадцять дві тисячі триста п`ятнадцять грн. 36 коп.), з яких:

132 514,01 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1 058 058,11 грн. - заборгованість за простроченим кредитом;

50 953,64 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 406 839,34 грн. - заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом;

1 395,43 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 11 141,81 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

5 795,74 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 46 276,10 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом.

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» в обґрунтування своїх позовних вимог надав довідки-розрахунки заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 18.11.2011 року за кредитним договором № 000 від 01.02.2008 року та за процентами за користування кредитом, з якого вбачається графік платежів із зазначенням сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, залишків заборгованості вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом (а.с. 13-18, Т. 1).

Натомість, ОСОБА_1 на підтвердження своєї позиції викладеної в запереченнях щодо її перебування в момент укладення кредитного договору від 01.02.2008 року в тяжкому психологічному стані здоров`я, пов`язаному з післяпологовим періодом та наявністю спайки судин головного мозку і захворювання з діагнозом «посттравматична епілепсія», не надано жодного документу, який міг би дійсно свідчити про її тяжкий стан здоров`я і неможливість усвідомлювати свої дії, у зв`язку з чим не може бути прийнятим судом до уваги.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах № 6-40цс13 від 11.09.2013 року, № 6-1341цс15 від 02.12.2015 року та №6-330цс16 від 08.06.2016 року, кредитор управі пропонувати умови, які не суперечать закону та без виконання яких не вважає за можливе надання кредиту, позичальник, який ініціював укладання договору, добровільно на такі умови і виправдані у спірних правовідносинах певні обмеження, пов`язані із користуванням своїм майном, погодився і виконував їх тривалий час.

Враховуючи те, що при укладенні кредитного договору як правочину, що базується на волевиявленні обох учасників правочину, ОСОБА_1 на свій розсуд та за вільним волевиявленням вирішила оформити кредит саме в іноземній валюті доларах США, будучи належним чином обізнаною та повідомленою про наявність ризиків отримання кредиту в іноземній валюті, які вона як позичальник несе сама, тому суд приходить до висновку про відсутність дій з боку позивача, які б свідчили про включення до договору завідомо несправедливих умов, як це стверджує відповідач у своїх запереченнях.

Окрім того, доказів, що умови договору були несправедливими, були вчинені з порушенням принципу добросовісності, як і жодних належних та допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що кредитний договір містить положення, які були б несправедливими для ОСОБА_1 , чи створили істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін чи заподіяли цими умовами шкоди споживачеві ОСОБА_1 , відповідачем надано не було.

За даних обставин, всі наведені відповідачем ОСОБА_1 у своїх запереченнях твердження з даного приводу судом розцінюються як спосіб захисту своїх інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від добросовісної поведінки позичальника при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 18 квітня 2018 року по справі №753/11000/14-ц висловила наступну правову позицію - у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).

Як вбачається з п. 1.4. Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.02.2008 року, кредит надавався Позичальнику для його особистих потреб (безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), а саме на придбання земельної ділянки.

Як вже зазначалось та випливає з п.1.1. Договору іпотеки, предметом іпотеки була земельна ділянка, площею 0, 2500 га, (в тому числі по угіддях 0,2500 га - рілля), надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться на території Дальницької сільської ради, в АДРЕСА_2 , яка стане власністю в майбутньому після одержання державного акту на право власності на земельну ділянку, та належить Іпотекодавцю - ОСОБА_1 на підставі, договору купівлі-продажу від 01.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 304, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів Куркан Н.Ф., приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області 01.02.2008 року за № 2666822, згідно Витягу з Державного реєстру правочинів за № 5378776, виданого ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області 01.02.2008 року, що свідчить про виконання Банком (позивачем) своїх зобов`язань перед Позичальником ОСОБА_1 .

Відтак, суд вважає, що позивач довів наявність заборгованості за відповідачем ОСОБА_1 через невиконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, чим було порушено право позивача, що призвело до обгрунтованості вимоги про задоволення позову в цій частині.

Між тим, окрім стягнення кредитної заборгованості, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - квартиру, яка складається з двох кімнат, загальною площею 48,3 (сорок вісім цілих та три десятих) кв.м. й житловою площею 31,2 (тридцять один цілих та два десятих) кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та передані в іпотеку за іпотечним договором від 01.02.2008 року, посвідченим Ситніковою Ю.Д., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 296, укладеним між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , шляхом проведення публічних торгів.

Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить із наступного.

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» .

Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

Водночас, згідно п. 10.1. Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.02.2008 року у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, відшкодування заборгованості перед Банком за цим Договором проводиться шляхом стягнення з поручителя/гаранта (у разі їх наявності), чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним Договором та/або активи (кошти і майно) Позичальника на вибір Банку.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Однак, 07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Таким чином, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена загальна заборона примусового стягнення на нерухоме житлове майно (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна), що не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З врахуванням того, що предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа спірної квартири становить менше 140 кв.м., дане майно використовувалося відповідачем ОСОБА_2 , як місце її постійного проживання та відсутності в матеріалах справи даних щодо наявності у ОСОБА_2 іншого майна, суд приходить висновку, що з приводу вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому й підстав для задоволення даної вимоги не вбачає.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17 та у постанові від 02.10.2019 року по справі №306/2558/16-ц

Крім того, на думку суду, задоволення вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 виключає можливість задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки договір іпотеки, за загальними підставами, укладається з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, а стягнення може бути звернено у разі неможливості забезпечити виконання грошового зобов`язання позичальником.

При цьому, суд враховує також і те, що строк остаточного повернення кредиту встановлений не пізніше 01.02.2023 року, а одночасне задоволення вимог про стягнення грошової заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки порушуватиме конституційні права, ОСОБА_1 як позичальника та ОСОБА_2 , як іпотекодавця.

В даному випадку, звернення стягнення на майно буде неспівмірним й занадто обтяжливим для боржника.

Більш того, з наданих документів слідує, що іпотечні договори були укладені в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.02.2008 року та Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 01.01.2008 року, а тому з урахуванням неможливості виходу за межі позовних вимог та того, що суду не були надані жодні відомості щодо Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.01.2008 року, суд не в праві звернути стягнення на предмети іпотеки.

Так, суд не вбачає підстав для звернення стягнення на майно й відповідно підстав для задоволення даної вимоги.

Окрім іншого, позивач ПАТ «УкрСиббанк» також просив встановити початкову ціну предмета іпотеки згідно експертного висновку суб`єкту оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконавчого провадження з виконання рішення суду. Проте, дана вимога не може бути розглянута та задоволена судом взагалі, враховуючи неможливість встановити ціну, яка, за твердженням позивача, буде визначена лише в майбутньому.

Також, вирішуючи питання щодо зустрічного позову, суд вважає, що він підлягає задоволенню.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та позивач за зустрічним позовом вважає, що договір поруки № 176730 від 01.02.2008 року підписаний від імені ОСОБА_3 іншою особою, яка не мала жодних повноважень на укладення такого договору.

В зв`язку з чим, 28.04.2010 року ОСОБА_3 звернулась до ОМУ ГУМВС України в Одеській області з заявою про незаконні дії працівників ПАТ «УкрСиббанк», де їй було видано талон-повідомлення № 15 від 28.04.2010 року та реєстр № 866 та була проведена перевірка її заяви (а.с. 65, Т. 1).

При цьому, за клопотанням ОСОБА_3 , судом було призначено почеркознавчу експертизу.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частин першої третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, але з матеріалів справи не вбачається ні наміру, ні прагнення позивача до настання таких наслідків.

Згідно з висновком № 3098/02 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи № 2/522/2510/14 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості складеного 19.01.2015 року, підписи від імені ОСОБА_3 у наданому на експертизу договорі поруки №176730 від 01.02.2008, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 , розміщені в графі «Поручитель: ОСОБА_3 підпис» на лицьовій стороні та у розділі «ПОРУЧИТЕЛЬ... ОСОБА_3 » і в графі « ОСОБА_3 підпис» на зворотному боці, виконані не самою ОСОБА_3 , а іншою особою (особами), тож аргументи позивача за зустрічним позовом підтверджуються висновком експерта (а.с. 182-184, Т.1).

Так, договір поруки, укладений від імені позивача, не містить ознак волевиявлення ОСОБА_3 до настання цивільно-правових наслідків його укладення, тож в силу ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України не може породжувати обов`язків ОСОБА_3 перед АКІБ «УкрСиббанк», а також не створює жодних прав АКІБ «УкрСиббанк» вимагати від ОСОБА_3 нести солідарну відповідальність з боржником по зобов`язаннях за кредитним договором № 0 від 01.02.2008 р.

Відтак, судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 з відповідачем за зустрічним позовом АКІБ «УкрСиббанк», договору поруки № 176730 до кредитного договору № 0 від 01.02.2008 р. не укладала, а невстановлена особа, не маючи на це повноважень, підписала цей договір поруки, а тому зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до змісту ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2823,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Так, відповідно статті 141 ЦПК України, АТ «УкрСиббанк» на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір.

Згідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути суму судового збору у розмірі 2823,00 гривень, враховуючи розмір задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 549-552, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 263 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 01.02.2008 року та звернення стягнення на заставлене майно задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» (, МФО 351005, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12 кор./рах. № НОМЕР_4 в Операційному департаменті Національного банку України, м. Харків, пр. Московський, 60, р/р № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, код 09807750) суму боргу за договором № 0 від 01.02.2008 року у розмірі 190658,82 (сто дев`яносто тисяч шістсот п`ятдесят вісім) доларів США 82 цнт., що в еквіваленті по курсу НБУ (7,984500000) на 18.11.2011 р. становить 1 522 315,36 гривень (один мільйон п`ятсот двадцять дві тисячі триста п`ятнадцять) гривень 36 копійок та судовий збір у сумі 2823,00 (дві тисячі вісімсот двадцять три) гривні 00 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки №176730 до кредитного договору № 0, укладений між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» 01.02.2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19 січня 2021 року.

Суддя Л. М. Чернявська