18.05.2021 227/4539/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міскрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого судді Левченка А.М.,

за участі

секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мощінської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про визнання неправомірними дій, визнання заборгованості безпідставною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2020 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_1 , в якому, після уточнення позовних вимог просив суд:

1. Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» щодо відмови встановлення лічильника обліку споживання електроенергії та відкриття особового рахунку як споживача послуг з електропостачання ОСОБА_1 співвласнику 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та щодо покладення на ОСОБА_1 погашення заборгованості в розмірі 1200 грн.

2. Зобов`язати Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» встановити лічильник обліку споживання електроенергії та відкрити особовий рахунок як споживача послуг з електропостачання ОСОБА_1 співвласнику 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Визнати заборгованість у розмірі 1200 грн. безпідставно нарахованою споживачу ОСОБА_1 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , як спожиту, скасувавши її відносно нього.

4. Стягнути Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь позивача відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що відповідач чинить перешкоди позивачу як співвласнику квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачу житлово-комунальних послуг, у користуванні вказаною квартирою, внаслідок відмови у встановленні окремого лічильника обліку споживання електроенергії та відкриття окремого особового рахунку на для позивача. Крім цього, відповідачем було запропоновано позивачу недобросовісні умови надання послуг з електропостачання, з тих підстав, що за вказаною адресою рахується заборгованість у розмірі 1200 грн, та у разі погашення такої заборгованості електропостачання буде відновлено. Так, співвласником квартири є ОСОБА_2 , яка з 2017 року за в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. На час вселення позивача за рішенням суду до вказаної вище квартири енергопостачання було відключене за заборгованістю власника. Позивач посилається на порушення відповідачем Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою КМУ № 1357 (Правила втратили чинність на час виникнення спірних правовідносин). За таких обставин позивач вказує, що зазнав моральних страждань, які позивачем оцінені у 10 000 грн.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, подала до суду відзив, в якому відповідач обґрунтував свої заперечення проти позову. Так, відповідач зазначив, що чинними нормативно-правовими актами врегульований певний порядок встановлення розрахункового приладу обліку електричної енергії по одному для одного об`єкту житлової нерухомості, а тому відсутні підстави для поділу особистих рахунків для співвласників квартири, яким житлове приміщення належить на праві спільної часткової власності, без виділення частки в натурі. Твердження позивача про те, що при зверненні йому була висунута "безпідставна вимога" сплатити заборгованість у розмірі 1200 грн, є безпідставною, оскільки по особовому рахунку міститься заборгованість у сумі 437 грн. 36 коп., яка утворилась за період з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року, а тому при зверненні фахівці могли поінформувати позивача, як співвласника квартири про наявність заборгованості. Щодо відшкодування моральної шкоди, то Закон України "Про захист прав споживачів" визначає, що споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.02.2021 року ОСОБА_1 є власником 1/3 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_2 . Доказів виділення частки в натурі матеріали справи не містять.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2019 року у справі № 227/2698/19, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом вселення та зобов`язання видати ключі від вхідних дверей - задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні 1/3 часткою квартири АДРЕСА_2 шляхом вселення його в квартиру. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні 1/3 часткою квартири АДРЕСА_2 та надати ключі від замків на вхідних дверях квартири.

Відповідно до витребуваних судом від відповідача матеріалів звернень ОСОБА_1 вбачається, що 23.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського РЕС з заявою про встановлення лічильника обліку споживання електроенергії в квартирі АДРЕСА_2 . 29.09.2020 року № 232 Добропільським РЕМ надано ОСОБА_1 відповідь, в якій повідомлено, що для вирішення питання встановлення лічильника та підключення квартири необхідно звернутись до центру обслуговування клієнтів за відповідною адресою. 05.10.2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Добропільського РЕС з заявою про встановлення лічильника обліку споживання електроенергії, на що Добопільським РЕС надано відповідь від 05.10.2020 року, в якій повідомлено про початок повторного розгляду інф.-консультаційним центром з питань встановлення лічильника для особистого рахунку. Інших звернень позивача, сторонами по справі суд не надано.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Як встановлено п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року, об`єкт побутового споживача це житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та на належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування, а побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію), у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім потреб підприємницької, господарської діяльності.

На підставі п. 5.1.19. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018 року (у редакції постанови НКРЕКП від 20.03.2020 року №716) у квартирах, будинках, приватних домогосподарствах або інших об`єктах індивідуального побутового споживача, розташованих за однією адресою установлюється один засіб обліку електричної енергії для побутових потреб незалежно від кількості господарських будівель.

Згідно з п.2.7.6 Наказу міністерства праці та соціальної політики України №272 від 21.06.2001 року «Про затвердження Правил будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок» в житлових будинках слід установлювати один однофазний або трифазний розрахунковий лічильник (при трифазному вводі) на кожну квартиру.

Як встановлено п.11.5 ДБН В.2.5-23:2010, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №64 від 15.02.2010 року, у житлових будинках слід установлювати один засіб обліку на кожну квартиру. Він має бути однофазним або трифазним відповідно до прийнятої кількості фаз вводу в квартиру.

З наведеного вбачається, що нормативно-правовими актами врегульований певний порядок встановлення розрахункового приладу обліку електричної енергії по одному на один об`єкт.

У разі необхідності споживачу не заборонено встановлювати технічні засоби обліку електричної енергії, які дозволять здійснювати контроль за спожитою електроенергією за тією чи іншою площею вимірювання (кімнатою, частиною приміщення, тощо).

Аналіз вищезазначених нормативних актів та обставин справи дає підстави для висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання його здійснити поділ особистих рахунків для оплати електроенергії та встановлення особистого лічильника.

Посилання позивача на постанову КМУ № 1377 та зміни до неї на підставі постанову КМУ № 799 від 06.06.2007 року, є помилковими, так як зазначені нормативно-правові акти втратили чинність.

В позовній заяві позивач посилається на те, що при зверненні до ЦОК йому була висунута безпідставна вимога сплатити заборгованість у розмірі 1200,00 грн., проте жодних доказів нарахування такої заборгованості, періоду її виникнення, позивачем суду не надано. Не заявлено і клопотань про витребування судом таких доказів.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не було доведено перед судом, як наявності самої заборгованості у 1200 грн., так і періоду її виникнення, суд приходить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог частині визнання заборгованості безпідставно нарахованою та її скасування.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В даному випадку правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до квартири позивача споживача цієї енергії.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання з постачання електричної енергії.

Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством.

Відповідно до положень статей Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Отже підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону України "Про споживачів" відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Власність зобов`язує (частина третя статті 13 Конституції України). Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Керуючись ст. 265, 268, 272, 273 ЦПК України -

ВИРІШИВ

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про визнання неправомірними дій, визнання заборгованості безпідставною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду безпосередньо, або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 26 травня 2021 року

Суддя А.М. Левченко

18.05.2021