Справа № 738/1332/20
№ провадження 2/738/18/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.

з участю

секретаря: Бреус Н.В.

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Минець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія-Агро», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Менська міська рада Чернігівської області про визнання неправомірними розпоряджень Менської райдержадміністрації та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія-Агро», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Менська міська рада Чернігівської області про визнання неправомірними розпоряджень Менської райдержадміністрації та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Менської районної ради народних депутатів Чернігівської області йому надано в постійне користування надано земельну ділянку площею 49,5 га із земель запасу на території Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області. В травні 2020 року прокуратурою до нього було подано позов про припинення права постійного користування вказаною земельною ділянкою. В ході розгляду виказаної справи йому стало відомо про наявність розпоряджень голови Менської районної державної адміністрації, згідно яких СТОВ «Надія Агро» було передано в оренду земельну ділянку площею 41.86 га для ведення сільськогосподарського виробництва. В подальшому, на підставі вказаних розпоряджень, з СТОВ «Надія-Агро» було укладено договір оренди землі. Враховуючи, що спірна земельна ділянка до даного часу належить позивачеві на праві постійного користування, просить скасувати розпорядження голови Менської районної державної адміністрації № 352 від 09 липня 2007 року та № 481 від 18 жовтня 2007 року, а також визнати недійсним договір оренди землі № 9 від 11 листопада 2007 року.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи тільки за її участі до суду не надходило.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі з підстав наведений у самій заяві.

Представник відповідача СТОВ «Надія-Агро» в судовому засіданні з позовом не погодився. Вказав, що позивачем пропущена строк позовної давності та відсутні підстави для його поновлення. Окрім цього зазначив, що відповідачем не доведено, яким чином оскаржуваними рішеннями та договором порушено його права. З цих підстав просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Корюківської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу заяву про розгляд справи за його відсутності. При вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких просять провести розгляд даної справи за відсутності їхніх представників.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З огляду на те, що позивач про наявність оспорюваних розпорядження голови Менської районної державної адміністрації № 352 від 09 липня 2007 року, розпорядження голови Менської районної державної адміністрації № 481 від 18 жовтня 2007 року та договору оренди землі № 9 від 13 листопада 2007 року дізнався лише в червні 2020 року, під час розгляду цивільної справи № 738/663/20 в Менському районному суді Чернігівської області суд, та стороною відповідача не було спростовано даного факту, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано в межах строку позовної давності.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Менської районної ради Чернігівської області від 19 березня 1999 року Про внесення змін у землекористування на території Волосківської сільської ради на надання земельної ділянки ОСОБА_1 для створення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_1 надано земельну ділянку площею 50.0 га з земель районного запасу на території Волосківської сільської ради для створення селянського (фермерського) господарства (а.с. 8).

Як вбачається з копії Державного акту на право постійного користування землею виданого громадянину України ЧН № 00123 ОСОБА_1 , який мешкає в селі Степанівка Менського району Чернігівської області на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Менської районної ради народних депутатів від 19 березня 1999 року надається у постійне користування земельна ділянка площею 49,50 га для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Частинами 1, 4 ст. 4 ЗУ «Про фермерське господарство» визначено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін.

У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом.

Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод.

Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.

Пунктом 2 статті 35 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі ліквідації фермерського господарства.

Статтею 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації; релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; та інші суб`єкти.

Згідно з п. 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого організаційного та фінансового забезпечення визнано неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою.

Пунктом 10 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», який набрав чинності з 01.01.2013 року, передбачено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача й обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

У вказаній постанові Велика Палата ВС послалась також на власні висновки, викладені у постановах від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 317/2520/15-ц та від 12.12.2018 у справі № 388/1103/16-ц, стосовно того, що у правовідносинах користування земельною ділянкою, наданою засновнику СФГ, відбувається фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача переходять до СФГ з дня його державної реєстрації.

Обов`язковою умовою державної реєстрації фермерського господарства є надання (передача) громадянину України або громадянам, які виявили бажання створити фермерське господарство земельної ділянки (земельних ділянок) для ведення фермерського господарства.

Після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Крім цього законом не передбачено права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.

Велика Палата ВС у постанові від 23.06.2020 вважає, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) СФГ. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати ВС від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц).

Відповідно до висновків викладених у постанові Великої Палати ВС від 23.06.2020 у справі 179/1043/16-ц СФГ, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або член такого господарства. Тому право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, після його створення належить цьому господарству.

Відповідно до приписів частини першої статті 27 ЗКУ (у редакції Закону від 13 березня 1992 року), яка діяла до 01 січня 2002 року, право користування земельною ділянкою або її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства;

Підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство). У земельному законодавстві (як чинному на момент створення СФГ, так і з 01 січня 2002 року й до сьогодні).

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з рішення Менського районного суду від 27 листопада 2020 року розпорядженням Менської районної державної адміністрації від 29 січня 2000 року № 19 зареєстровано з правом юридичної особи селянське (фермерське) господарство «Зерно» ОСОБА_1 .

Згідно ухвали Господарського суду Чернігівської області від 31 жовтня 2006 року селянське (фермерське) господарство «Зерно» Товстоп`ят Олександра Ісаковича ліквідоване. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявна інформацію про припинення СФГ «Зерно» ОСОБА_1 15.11.2006 року.

Розпорядженням голови Менської районної державної адміністрації № 352 від 09 липня 2007 року СТОВ «Надія-Агро» надано дозвіл на розробку технічної документації із устрою по передачі в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 50,0 га за рахунок земель запасу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Городищенської сільської ради (а.с. 9).

Розпорядженням голови Менської районної державної адміністрації № 481 від 18 жовтня 2007 року було затверджено технічну документацію із землеустрою по передачі земельної ділянки в оренду СТОВ «Надія-Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Городищенської ради (а.с. 10).

13.11.2007 року між Менською районною державною адміністрацією Чернігівської області та СТОВ «Надія-Агро» було укладено договір оренди землі № 9, гідно якого, орендар передав, а орендодавець отримав в користування земельну ділянку площею 44,85 га, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Городищенської сільської ради (а.с. 11-13).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною позивача не було доведено порушення прав чи інтересів позивача по справі - ОСОБА_1 розпорядженням голови Менської районної державної адміністрації № 352 від 09 липня 2007 року, Розпорядженням голови Менської районної державної адміністрації № 481 від 18 жовтня 2007 року та договором оренди землі № 9 від 13 листопада 2007 року, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенню позову ОСОБА_1 до Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія-Агро», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Менська міська рада Чернігівської області про визнання неправомірними розпоряджень Менської райдержадміністрації та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко