Справа № 128/3535/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28.05.2021 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Кобенда Ю.О., без участі сторін та їх представників,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Поданий позов позивач мотивує тим, що 27.03.2019 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, згідно до умов якого, відповідач отримала кредит у розмірі 58 820 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначив, що щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Вказує, що підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Зазначив, із посиланням на п.п.2.1.1.5.5-2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.509, 526, 527, 530, 610,1054 ЦК України, що Банк виконав умови договору в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Але відповідач в порушення своїх зобов`язань за кредитним договором, умови договору виконувала неналежно, в результаті чого станом на 04.12.2018 року у неї утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 101 915 гривень 70 копійок, яка складається з наступного: 64 615,23 гривень - заборгованість за кредитом; 31 971,15 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 гривень штраф (фіксована частина) та 4 829,32 гривень штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.09.2019 (а.с.80-81) позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, № 50, код ЄДРПОУ - 14360570, МФО - 305299; рах. № НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.03.2013 року, станом на 04.12.2018 року в загальній сумі: 101 915 (сто одна тисяча дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 70 ( сімдесят) копійок, яка складається з наступного: 64 615,23 гривень - заборгованість за кредитом; 31 971,15 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 гривень штраф (фіксована частина) та 4 829,32 гривень штраф (процентна складова).

21.12.19 відповідачем ОСОБА_1 до суду подано заяву про перегляд вищезазначеного заочного рішення ( а.с.105-107) та ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.02.2020 ( а.с.167-169) скасовано заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23.09.2019 року по даній цивільній справі № 128/3535/18, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

05.10.2020 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву ( а.с.187-191), який мотивовано тим, що відповідач вважає вимоги АТ КБ «ПриватБанк» незаконними та безпідставними, крім того позивачем пропущений строк позовної давності, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо наданих позивачем доказів на підтвердження своїх вимог відповідач вказує, що у наданій позивачем анкеті-заяві від 27.03.2013 не вказано з якими саме затвердженими Умовами і правилами, тарифами ознайомлений відповідач та на які він давав згоду. Анкета - заява не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, номеру виданої кредитної картки та строку її дії, тощо.

Вважає, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Зазначає, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанк не підписувались ОСОБА_1 .

Вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказує, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у Формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Зазначає, що зі змісту анкети - заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанк не вбачається жодної інформації, яка б свідчила про укладення саме кредитного договору, в ній не міститься інформації про його істотні умови та як вже зазначалось вказана анкета-заява не містить відображення волевиявлення відповідача щодо оформлення кредитної картки Банку на відповідних умовах, строку дії карти, тощо.

Вказує, що позивачем також надано до справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», однак цей витяг містить умови кредитування декількох видів кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна. 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». Вказані тарифи не підписані відповідачем і з них неможливо зробити висновок щодо його волевиявлення про отримання будь-якого із видів цих карт.

Зазначає, що позивачем не вказано в позовній заяві та не надано доказів передання/надання відповідачу кредитних коштів, не обґрунтовано розмір процентів, які нараховуються за користування кредитними коштами.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про умови кредитування відповідача з 2013 року по 2020 рік. При цьому, вимоги до відповідача пов`язані саме з невиконанням ним умов договору від 27.03.2013 року.

Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів досягнення між позивачем та відповідачем згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо суми кредиту, розміру та порядку сплати процентів за користування ним, строку дії договору. Підписання однієї анкеті -заявки з відміткою про ознайомлення з Умовами та Правилами кредитування не може свідчити про зворотнє, оскільки ні вказані Умови та Правила, ні Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису відповідача. Докази, які б вказували на те, що саме ці Умови та Правила, разом з Тарифами є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови і Тарифи були узгоджені між сторонами правочину, відсутні.

Тому, вважає, що кредитний договір між сторонами є неукладеним.

Щодо пропуску позивачем строку позовної давності, відповідач зазначає, що відповідно до позовної заяви, а саме згідно до укладеного договору б/н від 27.03.2013 р. відповідач отримала кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за і листування кредитним лімітом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, в позовній заяві позивач зазначає про кредит у сумі 58 000, що зайвий раз підтверджує про відсутність згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору.

Вказує, що наданий до позову розрахунок заборгованості вказує на те, що нарахування боргу здійснювалось з 2014, натомість позивач звернувся із позовом в грудні 2018.

З посилкою на постанову Верховного суду від 28.03.2018, яка винесена у справу №14-10 цс18 та постанову Верховного суду України від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, а тому, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

28.10.2020 представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив (а.с.196-204), відповідно до якої : щодо форми кредитного договору з посилкою на ст.207, ч.1 ст.509, ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, Умови та Правила обслуговування по платіжним картам вказує, що заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківськихпослуг.

В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого заступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Щодо ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання батьківських послуг, зазначає що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Вказує, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 27.03.2013 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко убачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Platinum».

Зазначає, що до суду подано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Вказує, що з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором.

Зазначає, що виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Вважає, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі, а відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Щодо посилання відповідача на постанову Верховного суду по справі № 342/180/7, вказує, що розглядаючи справу № 342/180/17 Верховним судом звернуто увагу на відсутність доказів тотожності доданих банком до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг із тими, що були чинними у момент підписання заяви позичальника.

Вказує, що у даній справі позивачем додано: наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг до дані до позовної заяви; виписка по рахунку; довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу.

Вважає, що вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення Відповідача до банку з метою подальшого укладення договору.

Стосовно правомірності міни кредитного ліміту з посилкою на п.2.1.1.2.4. УІП вказує, відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта, а не сума стартового кредитного ліміту по карті.

Щодо підключення відповідачем послуг за сервісом «Миттєва розстрочка», вказує, що відповідач скористалась даною послугою та активно користувалась послугами банку, здійснювала погашення заборгованості, однак отримавши кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач належним чино умови договору не виконує, чим порушує договірні зобов`язання.

Стосовно отримання кредитної картки та користування кредитними коштами позивачем надано виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що відповідачці видано платіжну картку та відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт.

Вважає, що відповідачкою не доведено відсутність заборгованості.

Щодо наданого банком розрахунку заборгованості, вказує, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, а тому позивачем додаткового надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документу.

Щодо порядку нарахування процентів, вказує, що банком були застосовані формули нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість. При нарахуванні банком процентів, комісій, пені і не внесення кошів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Щодо кредитного ліміту вказує, що пунктом 2.1.1.2.3. УІП клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється та змінюється за рішенням банку.

Щодо нарахування штрафів вказує, що сторони за договором передбачили у разі порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів Банком нараховується штраф за формулою: "" 500"" грн. + " 5" % від заборгованості за кредитом. Штраф розраховується на окремому рахунку та підлягає сплаті першочергово, що передбачено п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Цей штраф за жодними обставинами не виражається у твердій грошовій сумі, оскільки хоча в розрахунку він і складається з двох частин (фіксована складова + процентна складова), але юридично вони складові формули, за якою обчислюється нероздільне (цілісна) сума в залежності від розміру невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань.

Стосовно строку дії договору та кредитної картки, вказує, що даний кредит й продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануїтет, тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить -від суми використаного кредитного ліміту.

Стосовно строку позовної давності, вказує, що відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 04.2018 року, (довідка про видачу кредитних карт додається). Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 13.12.2018 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано. Також необхідно зауважити, що згідно виписки по рахунку, убачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої; зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знала про умови кредитування.

Просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

21.05.2021 у судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_1 також до судового засідання не з`явилася, попередньо, на електронну адресу суду, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, заперечує щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 27.03.2018 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ( а.с.9).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку в якому наявний перелік Тарифів обслуговування карткового рахунку (а.с. 10-28).

З розрахунку наданого позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, вбачається, що станом на 04.12.2018 за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість перед позивачем за кредитним договором, в загальній сумі 101 915 гривень 70 копійок, яка складається з наступного: 64 615,23 гривень - заборгованість за кредитом; 31 971,15 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 гривень штраф (фіксована частина) та 4 829,32 гривень штраф (процентна складова) (а.с.6-8).

Із виписки за договором №б/н станом на 21.10.2020 відносно ОСОБА_1 вбачається перелік операцій, які проводилися з 30.04.2015 по 31.03.2020 рр. за допомогою карток: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 (а.с.206-215).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н), 22.04.2015 зафіксовано стан карткового рахунку; 12.05.2015 зафіксовано зміну кредитного ліміту (кредитний ліміт 0, 00, встановлення кредитного ліміту); 12.05.2015 зафіксовано збільшення кредитного ліміту до 50000, 00 грн.; 01.05.2018 зафіксовано зниження кредитного ліміту до 0, 00 грн.; 01.05.2018 зафіксовано збільшення кредитного ліміту до 58820,00 грн.; 09.05.2018 зафіксовано зниження кредитного ліміту до 0,00 грн. (зворотній бік а.с.215).

Згідно довідки вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписано кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 22.04.2015 відкрито картку № НОМЕР_2 , 29.04.2015 відкрито картку 0166118, 29.04.2016 відкрито картку № НОМЕР_6 , 29.04.2016 відкрито картку № НОМЕР_4 , 24.03.2017 відкрито картку № НОМЕР_3 (а.с.216).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 27.03.2013 року процентна ставка не зазначена (а. с. 9).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.03.2013, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме даний Витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин ( 27.03.2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом ( грудень 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому згідно з шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, який міститься в матеріалах даної справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.03.2013 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Подана позивачем довідка про зміну мов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідачки та довідка про видачу відповідачці п`яти кредитних карток не підписані відповідачкою, тому не можуть вважатися належним доказом у справі.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 31 971, 15 грн. та штрафів 500,00 гривень фіксована частина та 4 829,32 гривень процентна складова, до задоволення не підлягають.

Разом з тим, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 27.03.2013 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 64 615,23 грн.

При цьому надання коштів відповідачу підтверджується випискою з особистих рахунків останньої (а.с. 229-238), яка відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, є підтвердженням виконаних за день операцій і призначається для видачі або відсилання клієнту.

Тому, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом ( тіла кредиту) в сумі 64 615, 23 грн.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Судом з установлено з виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 , що останній платіж позичальник здійснила 31.03.2018 поповнення готівкою своєї картки терміналі самообслуговування, а з позовом до суду банк звернувся у грудні 2018 року, тому, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення сплачено судовий збір по даній справі в розмірі 1 762 грн., тому, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 120, 91 грн. (розмір заявлених вимог 101 915, 70 гривень (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 64 615, 23 грн. (63,4%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 1 768 гривень( 1768 х 63,4 % : 100 % = 1 120, 91 грн. ).

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.263- 265 ЦПК, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, № 50, код ЄДРПОУ - 14360570, МФО - 305299; рах. № НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.03.2013 року, станом на 04.12.2018 року в загальній сумі: 64 615 (шістдесят чотири тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 23 (двадцять три) копійки.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, № 50, код ЄДРПОУ - 14360570, МФО - 305299; рах. № НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1 120, 91 грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : О.Б. Саєнко