справа № 570/5350/20
провадження № 2/570/501/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне вул.C.Петлюри, 10/ в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

покликаючись на несплату відповідачем коштів за житлово-комунальні послуги, пов`язаних з утриманням квартири пропорційно його частці (1/3), позивач у поданій 31 грудня 2020 року позовній заяві просить стягнути 6 039 грн. 49 коп. боргу та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позивач у поданій до суду заяві позов підтримує повністю.

Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позов не подав.

У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у їх відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Зважаючи на те, що сторін відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність в порядку заочного розгляду та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

Встановлено, що сторони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: у власності позивача ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності знаходиться 1/3 даної квартири на підставі договору дарування серія та номер: 541, виданого 26 червня 2013 року та 1/3 даної квартири на підставі договору дарування серія та номер: 754, виданого 30 червня 2009 року; у власності відповідача ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності знаходиться 1/3 даної квартири на підставі свідоцтва про право власності, наказ № НОМЕР_1 , 10 вересня 1993 року, Фонд державно-комунального майна міської Рали народних депутатів, що підтверджується інформаційною довідкою № 238280834 від 22 грудня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно зі квитанціями за теплопостачання за період з лютого 2018 року по грудень 2020 року включно позивачем сплачено за послуги теплопостачання 14 596 грн. 20 коп.

Згідно зі квитанціями за утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 2018 року по грудень 2020 року включно позивачем сплачено за послуги з утримання будинку та прибудинкової території 3 522 грн. 27 коп.

Таким чином, всього за вищевказані послуги позивачем сплачено 18 118 грн. 47 коп.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У ч.1 ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.4 ст.544 ЦК України).

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20).

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії квитанцій про оплату за послуги теплопостачання та за утримання будинку та прибудинкової території, які являються допустимими доказами у справі, авідповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовують наявність обов`язку сплатити заборгованість. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували б вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення.

Оскільки частка відповідача у спільній частковій власності квартири є 1/3, то з нього підлягає стягненню на користь позивача 1/3 загальної суми сплачених позивачем коштів за житлово-комунальні послуги, тобто 6 039 грн. 49 коп. (18 118 грн. 47 коп./3).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 039 (шість тисяч тридцять дев`ять) грн. 49 коп. на відшкодування понесених витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Кушнір Н.В.