ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/753/20
Позовне провадження Провадження № 2/170/18/21
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2021 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Матвійчука С.П.,

за участю:

секретаря судових засідань - Копитко І.О.,

представника відповідача Прокуратури Волинської області - Ляшук І.П.,

представника відповідача Головного управління Державної

казначейської служби України у Волинській області - Вирвич Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 січня 2015 року слідчим Управління МВС України у Волинській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості та зареєстровано кримінальне провадження № 0000015 за матеріалами з УСБУ України у Волинській області по факту вимагання неправомірної вигоди головою Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області Гловацьким Ф.П. 09 вересня 2015 року прокурором Волинської області ОСОБА_2 оголошено та вручено позивачу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Підозра мотивована тим, що позивач, обіймаючи посаду голови Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи з корисливих мотивів, висловив ОСОБА_3 прохання надати неправомірну вигоду третій особі Пульмівській сільській раді Шацького району Волинської області у сумі 50 000 грн. В подальшому прийняв від ОСОБА_3 обіцянку надання неправомірної вигоди у сумі 30 000 грн. для третьої особи за вчинення в його інтересах будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, в поєднанні з вимаганням неправомірної вигоди.

Так, за версією органу досудового розслідування, в жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з проханням виділення йому у межах населених пунктів сільської ради земельної ділянки для будівництва житлового будинку. В подальшому, 24.11.2014 року та 08.12.2014 року ОСОБА_1 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 при зустрічі та розмові з ОСОБА_3 заявив вимогу про внесення на рахунок сільської ради грошових коштів у сумі 50 000 грн., як неправомірної вигоди, як умову отримання земельної ділянки у власність та за сприяння у наданні земельної ділянки не території вказаної сільської ради. Після внесення 28 квітня 2015 року ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 30 000 грн. на рахунок Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області як благодійної допомоги, останній отримав у сільській раді рішення Пульмівської сільської ради № 48/107 від 28 квітня 2015 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_4 », яким його матері ОСОБА_4 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,09га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в межах населеного пункту АДРЕСА_2 , на земляхПульмівської сільської ради не наданих у власність та користування.

17 вересня 2015 року слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області Ющуком О.С. обрано щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Цього ж дня також розглядалося клопотання слідчого про відсторонення позивача від посади голови Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області строком на два місяці, однак слідчим суддею дане клопотання не було задоволено, з мотивів відсутності підстав для такого відсторонення.

Строк перебування ОСОБА_1 під досудовим слідством склав 10 місяців і лише 05 листопада 2015 року обвинувальний акт про обвинувачення позивача у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, надійшов для розгляду до Шацького районного суду Волинської області. Вироком Шацького районного суду Волинської області від 17 березня 2016 року ОСОБА_1 було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано, за відсутністю в його діях складу вказаного злочину, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 09 червня 2016 року апеляційну скаргу прокурора було залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10 жовтня 2017 року касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

Внаслідок тривалого кримінального провадження позивач переніс не тільки нервові зриви та переживання, а й у нього погіршився стан здоров`я, він три роки був позбавлений можливості вести нормальний спосіб життя. Будучи двічі обраним сільським головою у період з 14 квітня 2006 року по 14 квітня 2010 року та з 18 листопада 2010 року по 10 листопада 2015 року, він заслужив у людей повагу та довіру. Однак, осінню 2015 року, через незаконну та сфабриковану щодо нього кримінальну справу, ОСОБА_1 не зміг перемогти на виборах сільського голови. Кримінальне провадження, слідчі дії, виклики свідків односельчан, вилучення документів у сільській раді, поставили під сумнів довіру односельчан до позивача. Зазначене стало причиною його поразки на виборах сільського голови, внаслідок чого він був позбавлений можливості працювати, заробляти кошти у розмірі близько 4 000 грн. та утримувати свою сім`ю. За весь період перебування на посаді голови Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області він міг би отримати дохід на загальну суму 164 524 грн. 80 коп. Також позивачу була завдана моральна шкода, органом досудового розслідування та прокуратури, яку він оцінює у 300 000 грн. за три роки існування кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_1 поніс витрати за надання йому правничої допомоги у кримінальному провадженні адвокатом Блажкевичем В.С. у розмірі 27 000 грн. та 12 250 грн. послуг адвоката у даній цивільній справі. Зазначені грошові кошти позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь.

Керівник Волинської обласної прокуратури Тимчук В. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 перебував під слідством і судом у період з 09 вересня 2015 року (з часу вручення повідомлення про підозру у вчиненні злочину) до 09 червня 2016 року (дати набрання виправдувальним вироком суду законної сили), тому у разі встановлення судом доказів завдання позивачу моральної шкоди з Державного бюджету України підлягають відшкодуванню грошові кошти із розрахунку мінімальної заробітної плати за 9 місяців перебування його під слідством і судом. Також прокурор вказує на те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 300 000 грн. є безпідставними та завищеними, оскільки позивачем не надано доказів заподіяння йому моральних страждань у більшому розмірі, ніж законодавчо визначено. Оскільки ОСОБА_1 не був відсторонений від посади, тому не має права претендувати на відшкодування заробітку. А його твердження про те, що він не був обраний на посаду голови Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області, оскільки відносно нього здійснювалося кримінальне провадження, є його гіпотетичними твердженнями, які не підтверджується доказами. Також Керівник Волинської обласної прокуратури Тимчук В. зазначив, що витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг. Крім того, прокурор просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском строку позовної давності звернення до суду, оскільки право на звернення до суду із вказаним позовом виникло у позивача 09 червня 2016 року (дати набрання виправдувальним вироком законної сили).

Начальник Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області Леміщак М.-М. також подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди не підтверджено жодними доказами, які б свідчили про характер та обсяг його страждань, не майнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та не обґрунтовано розмір моральної шкоди у сумі 300 000 грн. Щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді не отриманої заробітної плати то керівник зазначає, що така вимога є безпідставною, оскільки ОСОБА_1 не відстороняли від роботи, а його твердження про те, що внаслідок кримінального провадження він не зміг перемогти на виборах сільського голови, є лише його суб`єктивною думкою, не підтвердженою жодними доказами. З наданих позивачем документів неможливо встановити, які саме послуги та в якому обсязі були надані адвокатом позивачу. Тому, на підставі викладеного ОСОБА_5 просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 25 травня 2021 року представник Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області Вирвич Н. подала до суду письмове клопотання, в якому просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , у зв`язку із спливом строку позовної давності.

ПозивачОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, адвокат Тертичний Ю.В. подав до суду письмову заяву про проведення судового засідання без участі позивача та його представника.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу Генерального прокурора України Венедіктової І.В. № 410 від 03 вересня 2020 року юридичну особу «Прокуратура Волинської області» було перейменовано у «Волинську обласну прокуратуру». Відповідно до наказу Генерального прокурора України Венедіктової І.В. № 414 від 08 вересня 2020 року днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11 вересня 2020 року.

Однак, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Волинської області, прокурори якої підтримували державне обвинувачення по кримінальному провадженні щодо позивача, та перейменування якої на Волинську обласну прокуратуру відбулося без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає за можливе провести розгляд справи з відповідачами зазначеними в позовній заяві.

Судом встановлено, що згідно рішення Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області № 1/1 від 18 листопада 2010 року було вирішено вважати ОСОБА_1 обраним Пульмівським сільським головою.

З витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0000015 встановлено, що 20 січня 2015 року до СУ УМВС України у Волинській області надійшли матеріали з УСБУ України у Волинській області по факту вимагання неправомірної вигоди в особи ОСОБА_7 службовою особою «В», працівником однієї з установ органів державної виконавчої влади. Дата внесення відомостей до ЄРДР 21 січня 2015 року, правова кваліфікація ч. 3 ст. 368 КК України. Особа якій повідомлено про підозру - ОСОБА_1 .

Згідно вироку Шацького районного суду Волинської області від 17 березня 2016 року ОСОБА_1 було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу вказаного злочину, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 09 червня 2016 року апеляційну скаргу прокурора було залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2017 року ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Згідно ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Ст. 1167 ЦК України визначені загальні підстави відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

П. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон) визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

При цьому, у п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди у розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Ст. 3 Закону передбачено, що у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):

1)заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2)майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3)штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4)суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги;

5)моральна шкода.

При цьому, у ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Вирішуючи питання про можливість відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд враховує, що він дійсно 9 місяців (з часу повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання виправдувальним вироком законної сили) перебував під слідством і судом, міг мати душевні переживання, у зв`язку з чим міг втратити нормальні життєві зв`язки у суспільстві, а отже він має право на відповідне відшкодування.

Визначаючи конкретний розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування ОСОБА_1 під слідством та судом, суд виходить з того, що до позивача був застосований найлегший запобіжний захід особисте зобов`язання, від посади він не відсторонювався, а отже достатнім та належним відшкодуванням для нього буде мінімальний розмір моральної шкоди, який визначений у ч. 3 ст. 13 Закону. Підстав для відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі суд не знаходить.

Разом з тим, представники відповідачів просили суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмові у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вбачається з матеріалів справи виправдувальний вирок Шацького районного суду Волинської області від 17 березня 2016 року набрав законної сили 09 червня 2016 року, отже починаючи з 10 червня 2016 року почався перебіг загального трьохрічного строку позовної давності, який закінчився 10 червня 2019 року. З позовом ОСОБА_1 звернувся в суд 04 вересня 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Отже, беручи до уваги, що вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у мінімальному розмірі,який визначений у ч. 3 ст. 13 Закону, є обґрунтованою, однак заявлена поза межами строку позовної давності, про застосування якої зробили заяви представники відповідачів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у цій частині у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 164 524 грн. 80 коп., як не отриманої заробітної плати, то суд звертає увагу на наступне.

Згідно довідки про заробітну плату ОСОБА_1 № 997 від 15 листопада 2019 року встановлено, що його заробітна плата у період з січня 2014 року по грудень 2014 року склала 42 259 грн., а з січня 2015 року по жовтень 2015 року склала 42 131 грн. 24 коп.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 під час досудового розслідування не був відсторонений від посади голови Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області, підстав для задоволення позовної вимоги в цій частині немає.

Твердження позивача про те, що існування кримінального провадження щодо нього підірвало довіру до нього односельчан та стало причиною поразки його на виборах голови Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області, внаслідок чого він був позбавлений можливості отримувати річний середній дохід у розмірі 42 259 грн. не заслуговують на увагу, оскільки це є суб`єктивним твердженням ОСОБА_1 , а будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини позивачем не надано. Крім того, суд звертає увагу на те, що посада голови сільської ради є виборчою, тому стверджувати про те, що за інших умов він в обов`язковому порядку був би обраний сільським головою не можна.

З квитанції до прибуткового касового ордеру № 10 від 26 жовтня 2015 року встановлено, що ОСОБА_1 сплатив адвокату Блажкевичу В.С. 27 000 грн. згідно договору.

В судовому засіданні встановлено, що адвокат Блажкевич В.С. був захисником обвинуваченого ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанцій, однак самого договору, укладеного між адвокатом Блажкевичем В.С. та ОСОБА_1 до суду не надано. Тому, неможливо встановити які саме послуги та в якому обсязі були надані адвокатом позивачу, за що останній сплатив 27 000 грн. адвокату Блажкевичу В.С.

У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 164 524 грн. 80 коп., як не отриманої заробітної плати, та в частині стягнення витрат за професійну правничу допомогу у кримінальному провадженні у сумі 27 000 грн. слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, тому понесені позивачем судові витрати по справі за надання адвокатом Тертичним Ю.В. професійної правничої допомоги у сумі 12 250 грн. відшкодуванню не підлягають.

На підставі ст.ст. 16, 256, 257, 261, 267, 1167, 1173, 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», керуючись ст.ст. 2, 12, 76, 77, 78, 81, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 02.06.2021 року.

Суддя /підпис/ С.П. Матвійчук

Згідно з оригіналом

Суддя Шацького районного суду Волинської області С.П. Матвійчук