Справа № 455/1102/18 Головуючий у 1 інстанції: Ніточко Л.Й.
Провадження № 22-ц/811/1353/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області в складі судді Ніточко Л.Й. від 24 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 24 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 , задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований 24.06.2006 року у Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області, актовий запис №21.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Пітнак Хазарського району Харазмської області (Узбекистан), жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільшаник Самбірського району Львівської області, жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.

Вважає рішення таким, що було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що ним 24.02.2020 року, на електронну адресу суду надіслано заяву про надання шестимісячного строку на примирення. Вказує, що судом не вжито усіх заходів для явки двох сторін у процес. Окрім цього, судом не враховано, що він з ОСОБА_2 прожили більше десяти років разом, у шлюбі у них народилося двоє дітей. Вказує, що нівелювати такий тривалий процес співжиття тим, що вони на даний час проживають окремо, не можна. Звертає увагу, що у нього є бажання примиритись із дружиною, спробувати продовжувати спільне життя та виховувати дітей.

Сторони (їх представники) в судове засідання не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що сторони повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 51 Конституції України, ч.2 ст. 3, ч.1 ст. 24, ч.ч.3,4 ст. 56, ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105, ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України, постанову Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», та задовольняючи позовну заяву, виходив з того, що сторони одружилися 24.06.2006 року, зареєструвавши шлюб у Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області, актовий запис №21. Від спільного подружнього життя мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Суд встановив, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя та відносини в сім`ї. Суд вважав, що позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання терміну на примирення 6 місяців, оскільки позивачка ОСОБА_2 з таким категорично не погоджується. Крім того, суд прийняв до уваги те, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом 28.08.2018 року та по день розгляду справи подружжя не примирилося, позивачка ОСОБА_2 від позову не відмовилася, і, навпаки, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей. Крім цього, відповідач у заяві про надання дозволу на примирення жодним реченням не обумовився, які він вживав заходи для примирення і які ще хоче вжити, щоб зберегти сім`ю, які підстави є ще для примирення. З огляду на стійке волевиявлення позивача, та, беручи до уваги наведені обставини, в тому числі і те, що сторони не проживають разом з червня 2017 року, живуть у різних населених пунктах, не ведуть спільне господарство, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї, неявка в судове засідання відповідача також свідчить про його байдуже ставлення до збереження сім`ї, суд вважав, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим, тому шлюб слід розірвати. Суд вважав, що малолітніх дітей сторін слід залишити на вихованні з матір`ю, з огляду на те, що вони проживають з позивачкою. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують та підстав для скасування оскаржуваного рішення суд першої інстанції немає.

28.08.2018 ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Ралівською сільською радою Самбірського району Львівської області 29 червня 2006р., про що здійснено відповідний актовий запис №21.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 24.06.2006 року у Ралівській сільській раді Самбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначає, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюбні відносини фактично припинені, втрачено всі фізичні та духовні зв`язки між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 ст. 24 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 56 ч.3 згаданого Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст. 104 згаданого Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 110 Кодексу передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, шлюб між сторонами був зареєстрований 24.06.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Самбірського району Самбірського міськрайонного управління юстиції за актовим записом № 21 (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_3 ).

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13,16).

На даний час сторони спільно не проживають, як встановлено судом першої інстанції, в з червня 2017 року чого ніким із сторін не оспорювалось та не спростовано.

Сім`я сторін фактично розпалась, сторони спільно не живуть, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та фактично наміру відновлення подружніх стосунків у сторін немає.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом не задоволено його заяву про надання строку на примирення (яка була заявлена в 2020 році) та не надавалось сторонам строку на примирення, то такі слід вважати безпідставними, оскільки судом підставно відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, зважаючи на те, що справа перебувала в суді з 2018 року, що слід вважати і було заходом, який вжив суд першої інстанції для примирення сторін (тобто фактично надав протягом півтора року сторонам можливість примиритися).

Також, судом першої інстанції вірно вставлено, що з огляду на стійке волевиявлення позивачки, та, беручи до уваги наведені обставини, в тому числі і те, що сторони не проживають разом з червня 2017 року, живуть у різних населених пунктах, не ведуть спільне господарство, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї, неявка в судове засідання відповідача також свідчить про його байдуже ставлення до збереження сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Відтак, причинами розпаду сім`ї слід вважати різні погляди подружжя на життя, шлюб, сім`ю, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, тощо.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими та, крім цього, вважає, що рішення про розірвання шлюбу між сторонами не суперечитиме інтересам дітей сторін, оскільки розвиток та виховання дітей у сім`ї у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сім`ю, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, батьки тривалий час проживають окремо, є неможливим.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, рішення суду таким, що прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а апеляційну скаргу безпідставною та такою, що до задоволення не підлягає.

Також, слід виключити з мотивувальної частини рішення абзац «Малолітніх дітей сторін залишити на вихованні з матір`ю, з огляду на те, що вони проживають з позивачкою», оскільки вимоги про визначення місця проживання дітей чи порядку (способу) їх виховання не заявлялися та питання пов`язані з цим не вирішувалися.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення абзац «Малолітніх дітей сторін залишити на вихованні з матір`ю, з огляду на те, що вони проживають з позивачкою».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 25.05.2021

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра