Провадження № 2/755/1626/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

за участю: позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника відповідачів: ОСОБА_6

третьої особи: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_13 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є наймачем вищевказаної квартири, де зареєстрована і проживає. Разом із нею в квартирі зареєстровані відповідачі. Починаючи з травня 2017 року і до теперішнього часу відповідачі ОСОБА_14 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а з червня 2018 року відповідач ОСОБА_15 не проживають у квартирі, їхніх особистих речей в квартирі немає, витрати по комунальних послугах вони не сплачують, квартирою не цікавляться, але при цьому з реєстраційного обліку не знімаються, що змушує ОСОБА_1 звернутись з цим позовом до суду, оскільки вказаним порушується право позивача користуватися житловим приміщенням у повному обсязі. Крім того, вона змушена здійснювати оплату комунальних послуг з розрахунку на всіх зареєстрованих осіб, внаслідок чого несе зайві витрати.

09 жовтня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва у складі головуючого судді Астахової О.О. ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_13 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та визнано ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року поновлено представнику відповідачів - адвокату Войтенко К.В. строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року у справі № 755/10483/19; заява представника відповідачів - адвоката Войтенко К.В. про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_13 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задоволена; скасоване заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року у цивільній справі №755/10483/19.за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_13 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням; визначено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено справу до підготовчого засідання у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, на 26 травня 2020 року на 09 год. 40 хв., учасникам справи встановлено процесуальні строки для подачі заяв по суті справи.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №220 від 20 травня 2020 року, винесеного відповідно до пункту 19 розділу VІІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 7.54 розділу VІІ Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, про повторний автоматичний розподіл вказаної справи та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2020 року ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. від 21 травня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_13 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, прийнято до свого провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання, в яке викликано учасників справи.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації подала до суду заперечення проти позову, оскільки вважає, що задоволення позову призведе до порушення майнових прав малолітніх ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , що зареєстровані за адресою проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

16 червня 2020 року до суду надійшов відзив представника відповідачів-1, 2, 4, ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , - ОСОБА_6 , у якому просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки викладені у позові твердження позивача є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідно до наявних у матеріалах справи Актів про проживання від 15.06.2018 р., 21.09.2018 р., 12.06.2019 р. ОСОБА_19 не зареєстрований, але проживає у спірному житловому приміщенні. При цьому, ОСОБА_19 та відповідач ОСОБА_17 є чоловіком та дружиною, шлюб між якими був укладений 15.08.2017 р. ОСОБА_19 та ОСОБА_17 проживають у квартирі АДРЕСА_1 однієї сім`єю зі своїми дітьми: ОСОБА_4 , ОСОБА_18 та малолітньою донькою ОСОБА_8 , що підтверджується вказаними Актами про проживання. Відповідно до довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 09.09.2019 р., що міститься у матеріалах справи, малолітня ОСОБА_8 проживає за вищевказаною адресою. Відповідно трьох актів Актів, складених мешканцями будинку по АДРЕСА_2 , від 17.01.2020 р. ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 проживають у спірному житловому приміщенні. Згідно з Актом № 12 обстеження умов проживання від 21.01.2020 р., що складений службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, за результатами обстеження умов проживання у квартирі АДРЕСА_1 встановлено, що у квартирі проживають: мати - ОСОБА_20 , чоловік ОСОБА_19 , син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_8 . Згідно з інформацією з Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 04.11.2017, 04.11.2017 та 11.09.2019 місцем проживання ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 є спірна квартира. Представник відповідачів вважає, що вказаними доказами підтверджується той факт, що відповідачі прописані та постійно з 1996 року й по 2020 рік проживають у квартирі АДРЕСА_1 , та не залишали місце свого проживання більше ніж на 6 місяців. Крім того, вказана квартира є єдиним житлом відповідачів. Упродовж останніх 4-х років Відповідач-4 регулярно своїми коштами приймала участь у сплаті за надані комунальні послуги. Також, факт проживання відповідачів у квартирі підтверджується відповіддю ТОВ «Воля-Кабель» від 28.01.2020 № 188-1, відповідно до якої у період з 01.01.2017 по 27.01.2020 відповідачам надавались телекомунікаційні послуги.

У підготовчому судовому засіданні 21 жовтня 2020 року представником відповідачів-1, 2, 4, ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , - ОСОБА_6 заявлено про виклик та допит свідків: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .

Представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду також подано клопотання про виклик та допит свідків: ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів-1, 2, 4, ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , - ОСОБА_6 про приєднання доказів.

Ухвалою суду від 02 грудня 2020 року, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідачів-1, 2, 4, ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , - ОСОБА_6 про приєднання доказів.

Цього ж дня судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справи до судового розгляду по суті. У судове засідання викликано сторін по справі та свідків, згідно з клопотаннями сторін.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про приєднання документів до цивільної справи.

20 травня 2021 року представником відповідачів-1, 2, 4, ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , - ОСОБА_6 подано клопотання про відмову від допиту свідка ОСОБА_24 цього ж дня позивачем ОСОБА_1 заявлено про відмову від допиту свідка ОСОБА_27 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю, мотивуючи це тим, що з 2017-2018 р.р. відповідачі не проживають у спірній трикімнатній квартирі, а лише мають від неї ключі та іноді приходять до своєї кімнати, що закрита на ключ, де беруть або залишають свої речі, одяг. Комунальні послуги вони не сплачують. Де саме проживають відповідачі, позивачу не відомо. Рік тому відповідачі проживали по АДРЕСА_3 , потім прийшли до спірної квартири, оскільки їх звідти вигнали, був скандал. Наразі у квартирі проживають третя особа, ОСОБА_7 , з дружиною ОСОБА_28 та дітьми. Позивач у квартирі буває час від часу, коли допомагає синові, ОСОБА_7 , з онуками та інколи вона залишається ночувати.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав заявлений позов та просив його повністю задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Представник відповідачів відповідачів-1, 2, 4, ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , - ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову заперечила, оскільки відповідачі такий позов не визнають. Відповідачі сплачували комунальні послуги, віддаючи гроші позивачу, оскільки вона є наймачем житлового приміщення та за законом вносить оплату. Крім того, відповідачі за адресою проживання у квартирі отримують медичні послуги та кореспонденцію, підключили у квартирі інтернет та сплачують за ці послуги. Іншого житла вони не мають.

Відповідач-1, ОСОБА_17 , у судовому засіданні показала, що у спірній квартирі проживає з 1996 року по сьогодні. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з третьою особою по справі, ОСОБА_11 , а у 2017 році шлюб був розірваний, однак після цього відповідачі залишилися проживати у квартирі. Відповідачі ніколи не з`їжджали з квартири, постійно проживають у кімнаті площею 18 кв.м, де обладнано 5 спальних місць - розкладний диван та 3 розкладних крісла. Син, ОСОБА_4 , проходить альтернативну невійськову службу, а дочка, ОСОБА_18 , часто буває у відрядженнях. Молодша донька відповідача ходить у школу поруч з квартирою. Іноді відповідач їздить до родичів, залишається там переночувати або ж на тиждень. Гроші на комунальні послуги відповідач зазвичай передавала дружині третьої особи, ОСОБА_7 , - ОСОБА_28 , однак їй перестали показувати квитанції, тому неможливо було провести розрахунок. Востаннє вона передавала їй гроші за комунальні послуги у 2018 році.

У судовому засіданні відповідач-2, ОСОБА_4 , показав, що від народження проживав у спірній квартирі, навчався у школі, що поруч. У квартирі є його речі та на довго він ніколи не з`їжджав. Зараз він проходить альтернативну невійськову службу, при цьому ночує у квартирі, де також проживають його мати, ОСОБА_17 , сестра, ОСОБА_18 , та молодша сестра ОСОБА_29 , яка навчається у 4 класі. ОСОБА_4 сплачує за послуги інтернету, щодо сплати інших комунальних послуг позивач та треті особи до нього не зверталися. Відповідачі намагалися домовитися, щоб їм давали квитанцію на сплату комунальних послуг, однак не вийшло. Відповідач-2 отримує кореспонденцію за цією адресою, крім того, ним укладена декларація з сімейним лікарем в амбулаторії за місцем реєстрації. У 2017-2018 р.р. він також проживав за адресою реєстрації, крім того, у цей період відповідачі зробили у квартирі ремонт.

Відповідач-4, ОСОБА_18 , у судовому засіданні показала, що проживає у спірній квартирі від народження протягом 23 років, навчалася у школі № 11, що поруч, потім у ліцеї. Проживає у кімнаті разом з матір`ю, братом та сестрою. У 2019 році вона вийшла заміж, її чоловік з Луцька, тому іноді вона від`їжджала до нього, а іноді по декілька місяців перебувала за кордоном, однак спірну квартиру вважає своїм домом, вона у ній зареєстрована. Раніше відповідачі регулярно давали гроші на оплату послуг, як правило це робила відповідач-4, приблизно до лютого 2019 р., востаннє це була сума 2 300 грн, але потім від них почали приховувати квитанції, ховали їх кореспонденцію, не відповідали на запитання, яку суму необхідно сплатити. Після заочного рішення по цій справі третя особа, ОСОБА_30 , у присутності відповідача-4 та її молодшої сестри став висвердлювати замок з дверей кімнати. Позивача, яка є її бабусею, ОСОБА_18 бачить зрідка, іноді вона там не проживає по 2 місяці.

Третя особа по справі, ОСОБА_7 , у судовому засіданні показав, що відповідачі у квартирі не проживають з 2018 року. Тоді вони проживали по АДРЕСА_3 ходила у школу поруч, а зараз вони проживають по АДРЕСА_4 , про що йому відомо зі слів доньки, яка була у них в гостях. Відповідач-4, ОСОБА_18 , ніколи не надавала грошей на оплату комунальних послуг.

Уповноважений представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У своєму запереченні проти позову просили суд розглядати справу без присутності у судовому засіданні представника Служби та прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітніх дітей та чинного законодавства України.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні показала, що вона є рідною сестрою дружини, третьої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_28 . Протягом декількох років вона з сином приходить у гості до родини сестри, востаннє була там напередодні засідання, бувала у квартирі у різний час, однак відповідачів, з якими знайома, там мне бачила. До кімнати відповідачів свідок ніколи не заходила, оскільки вона зачинена на замок, ні музика, ні голоси звідти не чути.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 показав, що він є родичем родини позивача, яка є його бабусею, а третя особа, ОСОБА_30 , є його дядьком. Протягом останніх років він буває у квартирі декілька разів на тиждень, однак відповідачів, яких він знає в обличчя, там не бачив, вони там не проживають. У їх кімнати ніколи не заходив, так як вона закрита на ключ. Востаннє був у квартирі 27.01.2021 р. з 16 до 22 години.

Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні показав, що знайомий з родиною відповідачів близько п`яти років, дружать сім`ями. Свідок більше спілкується з ОСОБА_32 та ОСОБА_33 . Відповідач бував у родини відповідачів у гостях у кімнаті в квартирі АДРЕСА_1 , де є дивани та крісла, їх одяг та речі. Свідку відомо, що у цій квартирі також живе родина ОСОБА_34 , періодично його та ОСОБА_35 бачив у коридорі. Близько півтора роки тому ОСОБА_31 допомагав відповідачам повісити у кімнаті дзеркало та телевізор, а також - з ремонтом дверної ручки. Востаннє він був у квартирі влітку - восени 2020 року, разом з ОСОБА_33 заходив до кімнати, бачив там речі відповідачів, також там перебували ОСОБА_32 та маленька ОСОБА_36 . У гості до себе по вул. Рогозівській або вул. Ревуцького відповідачі свідка не кликали.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показала суду, що близько 15 років дружить із родиною відповідачів, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 у великій кімнаті з балконом, який обладнаний під кімнату. Всього у відповідачів 5 спальних місць. Зокрема, минулого року свідок віддала їм свій диван. Раніше свідок часто бувала у гостях родини відповідачів, іноді бувала тричі на тиждень, разом з ОСОБА_37 зранку пили каву та бігали. У 2020 році, через коронавірус, свідок була у них лише двічі, тоді у кімнаті були ОСОБА_38 з дочкою ОСОБА_39 . Вчора у них в гостях був чоловік свідка. Позивача у квартирі вона не бачила. Інше місце проживання відповідачів свідку не відоме.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні показав, що дружить з родиною відповідачів близько 15 років. Востаннє він був у них у кімнаті в квартирі АДРЕСА_1 напередодні судового засідання. Спочатку вдома була ОСОБА_38 з молодшою дитиною, потім прийшла ОСОБА_40 . У квартирі є 2 дивани та 2 крісла, апаратура, яку свідок налаштовував. У 2020 році він був двічі у кімнаті відповідачів, навесні налаштовував велосипеди. Раніше частіше бував у гостях. ОСОБА_41 у квартирі не бачив, а з ОСОБА_34 зустрічався декілька разів.

Суд, вислухавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, та покази свідків, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 39553 серії Б від 25 травня 1988 року надана ОСОБА_41 та членам її сім`ї - синам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 9)

За даними відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 10 липня 2019 року № 41608/1, № 41606/1, № 41605/1 та № 41604/1 відповідачі ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 16-19).

Відповідач ОСОБА_14 15 серпня 2017 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_19 , після чого змінила прізвище на ОСОБА_42 (т. 1 а.с. 63).

Згідно з Актами, що складені мешканцями будинку по АДРЕСА_2 : ОСОБА_43 , ОСОБА_31 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_24 , ОСОБА_49 , від 17.01.2020 р. ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 проживають в квартирі АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 72, 73, 74).

Відповідно до Актів про проживання від 15 червня 2018 року, 21 вересня 2018 року, 12 червня 2019 року, що затверджені начальником ЖЕД № 406 Проценко О.Г., ОСОБА_19 дійсно проживає, але не зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 67).

У Акті № 12 обстеження умов проживання від 21.01.2020 р., що складений службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, за результатами обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_5 , встановлено, що у квартирі проживають: мати - ОСОБА_20 , чоловік ОСОБА_19 , син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 75).

Із довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 09.09.2019 р., що видана КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 Дніпровського району м. Києва», малолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 70).

Згідно з Витягами з Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 8027-1 від 04.11.2017, № 8027- від 04.11.2017 та Довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру № від 11.09.2019 місце проживання ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 76-78).

Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.10.2020 р. № 37/17-3, ОСОБА_4 , 2000 р.н., який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , має право на проходження альтернативної (невійськової) служби (т. 2 а.с. 21).

Відповідно до декларацій від 09.10.2020 р. про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_20 та ОСОБА_4 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_5 (т. 2 а.с. 23, 24).

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Разом із тим, у ч. 2 ст. 8 Конвенції визначено підстави, за яких втручання держави у використання особою права на житло, захищеного даною статтею, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися «в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни», для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Згідно зі ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 71 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За приписами ст. 163 Житлового кодексу Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.

У постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 Пленум Верховного Суду України підкреслив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

При вирішенні справи, передбачених законом підстав для виселення особи, чи визнавання такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За нормою ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За встановлених судом обставин та з підстав, передбачених вказаними вище нормами матеріального права, суд доходить переконання про відсутність обґрунтованих підстав для визнання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та малолітньої дитини ОСОБА_8 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки судом встановлено, що відповідачі проживають у цьому житловому приміщенні, у кімнаті наявні їх меблі та особисті речі, вони не були відсутніми за місцем реєстрації у строк понад шість місяців, крім того, вказане житлове приміщення є їх єдиним житлом, що за матеріалами справи жодними доказами не спростовується.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, керуючись положеннями вищенаведеного діючого законодавства України та міжнародного права, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_41 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_13 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення із відповідачів на користь позивача судових витрат у порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 64, 71, 72, 163 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 280-283, 289, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_41 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_7 у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_13 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення складений 27 травня 2021 року.

Суддя: