Провадження 2/263/870/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кулик С.В.,

при секретарі Дрюченко А.К.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 04 вересня 2018 року між позивачем ОСОБА_2 , та відповідачем ОСОБА_3 , було укладено договір позики, що підтверджується розпискою, якою засвідчено, що 03.09.2018 року відповідачем було отримано від позивача грошові кошти в розмірі 95 174,00 грн., які еквівалентні 3350 доларів США, з зобов`язанням повернути зазначену суму до 04.09.2019 року. До сьогоднішнього дня відповідач грошові кошти позивачеві не повернув. Виходячи з цього, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 104 304,67 грн, яка складається з: суми не повернутої позики в розмірі - 95 174,00 грн., 3% - річних у сумі 649,00, пеню у розмірі 7144,75, та інфляційні витрати у розмірі 1337,10 грн.

Ухвалою від 18 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено підготовчого розгляду.

Ухвалою від 14 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяв про розгляд справи без його участі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 1049 ч.1 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-63цс13.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Для правильного застосування вищевказаних положень законодавства необхідно встановити реальну природу правовідносин між сторонами, факт укладення договору позики із зазначенням істотних умов для такого виду правовідносин, на виконання якого було видано борговий документ, що підтверджує фактичну передачу коштів, а також встановити інші обставини зокрема щодо виконання договору позики позичальником.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, а які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 03 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_3 , позичив у ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 95 174,00 грн., що було еквівалентно 3350 доларам США, та зобов`язався повернути вищевказану суму в розмірі еквівалентному 3350 доларам США до 04.09.2019 року, про що ОСОБА_3 , було власноручно написано розписку від 04.09.2018 року в присутності ОСОБА_4 .

Зазначена розписка містить час отримання коштів, суму отриманих коштів та строк повернення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , підтвердила факт передання відповідачу коштів та написання розписки.

Наявність у позивача боргової розписки підтверджує укладення договору позики між сторонами та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань, а також факт передачі грошової суми позичальнику.

В зв`язку з тим, що на час розгляду справи грошові кошти не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 борг по договору позики у сумі 95174,00 гривень та 3% річних за період з 05.09.2019 року по 27.11.2019 року у розмірі 649,00 грн., та інфляційне збільшення боргу у розмірі 971,60 грн.

Разом з тим, з приводу стягнення з відповідача на користь позивача пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що відповідач зареєстрований та постійно мешкає в місті Маріуполі, нарахування штрафу за невиконання умов договору позики від 04.09.2018 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд вважає неправомірним, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає як необґрунтований.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1043,10 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 971,60 грн.

Керуючись ст.ст.1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики у розмірі 95 174,00 грн. (дев`яносто п`ять тисяч сто сімдесят чотири гривні 00 коп.), 3% річних від простроченої суми в розмірі - 649,00 (шістсот сорок дев`ять гривень 00 коп.), інфляційне збільшення боргу за весь час прострочення у сумі - 1337,10 грн.( одна тисяча триста тридцять сім гривень 10 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмір 971,60 грн. (дев`ятсот сімдесят одна грн. 60 коп.)

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04.01.2021 року.

Відомості про сторони:

Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя С.В.Кулик