Справа №: 164/871/20
Категорія: 310010000
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Невара О.В.,

при секретарі Шлеян А.В., Шумік О.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Маневицької селищної ради Волинської області, ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Маневицької селищної ради Волинської області, ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно, вказавши, що з 2 травня 2000 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який було розірвано згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 22 вересня 2010 року. 20 грудня 2006 року ОСОБА_4 було придбано у власність квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадкоємців за заповітом на дане майно немає. Спадкоємцями за законом на це майно являються син позивача і спадкодавця - ОСОБА_2 та мати спадкодавця - ОСОБА_3 , яка будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті сина ОСОБА_4 , не вчинила, на спадкове майно не претендує. Позивач ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_4 у встановлений законом шестимісячний термін фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Отримати свідоцтво про право власності на належну їй частку у вказаному майні в позасудовому порядку позивач ОСОБА_1 не має можливості.Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач ОСОБА_2 не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити, щоїї частка та частка померлого ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та становлять по Ѕ частині вказаного нерухомого майна, визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , - частку, яка належала ОСОБА_4 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача - Маневицької селищної ради Волинської області в судове засідання не з`явилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі ОСОБА_3 , представник відповідача - Маневицької селищної ради Волинської області подали до суду заяви, в яких вказали, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вони не заперечують, просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача - Маневицької селищної ради Волинської області.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об?єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб?єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім?ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 2 травня 2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який було розірвано згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 22 вересня 2010 року. 20 грудня 2006 року ОСОБА_4 було придбано у власність квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадкоємців за заповітом на дане майно немає. Спадкоємцями за законом на це майно являються син позивача і спадкодавця - ОСОБА_2 та мати спадкодавця - ОСОБА_3 , яка будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті сина ОСОБА_4 , не вчинила, на спадкове майно не претендує. Позивач ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_4 у встановлений законом шестимісячний термін фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Отримати свідоцтво про право власності на належну їй частку у вказаному майні в позасудовому порядку позивач ОСОБА_1 не має можливості.Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач ОСОБА_2 не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 9 лютого 2018 року, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14 лютого 2015 року, рішення Маневицької селищної ради Волинської області № 3/5 від 18 грудня 2015 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13 березня 2018 року, довідки Маневицької селищної ради Волинської області № 1227 від 19 лютого 2018 року, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 22 вересня 2010 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16 квітня 2020 року, висновку про відповідність квартири АДРЕСА_1 діючим державним будівельним, санітарним та пожежним нормам від 13 травня 2020 року, договору купівлі-продажу серії ВЕМ № 541602 від 20 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Маневицького районного нотаріального округу Бондарчук Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1580, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 691/01-16 від 4 вересня 2020 року, постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 392/02-31 та № 393/02-31 від 30 квітня 2020 року, технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 .

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки квартира АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , їх частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру є рівними та становлять по Ѕ частини вказаного нерухомого майна. На даний час право власності на це майно ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_2 , являючись спадкоємцем за законом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , - частку, яка належала ОСОБА_4 , фактично набув право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 328, 368-370, 372, 1216, 1261, 1266, 1268-1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 60, 63, 68, 70 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 є рівними та становлять по Ѕ частини вказаного нерухомого майна.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності наЅ частину квартири АДРЕСА_1 , - частку, яка належала ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя районного суду О.В. Невар