РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року

м. Рівне

Справа № 555/1154/20

Провадження № 22-ц/4815/42/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В.,.Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2020 року, ухваленого в складі судді Старовецької Ю.В., у справі №555/1154/20

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення понесених додаткових витрат на дитину.

Позовні вимоги мотивовано тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2011 року.

Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як під час перебування у шлюбі, так і подальшому відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню сина, життям дитини, його потребами, досягненнями та здібностями не цікавився.

Зазначає, що вона несе додаткові витрати пов`язані з культурним, спортивним розвитком дитини, його навчанням. Син систематично відвідує спортивні гуртки з такого виду спорту як Кйокушінкаі Карате . Тренування по вказаному виду спорту є платними. Крім того, ОСОБА_3 навчається Рівненській гімназії «Гармонія» плата освітніх в період з 2017 року по 2020 рік становить 4815 грн., а також в «Комп`ютерній академії ШАГ». За період навчання, починаючи з 01.09.2016 р. позивачем було сплачено 37 244 грн., а тому з відповідача на її користь підлягає стягненню 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на навчання сина у розмірі 23 437 грн.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених додаткових витрат на дитину відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем жодними належними доказами не підтверджено понесення вищезазначених витрат та не доведено, що дані витрати зумовлені особливими потребами дитини, та їх необхідністю.

В поданій апеляційній скарзі на рішення суду, позивач вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки відмовляючи у стягненні додаткових витрат на дитину суд не навів мотивів такої відмови та мотиви відхилення поданих нею доказів щодо додаткових витрат пов`язаних із розвитком здібностей дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Убачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 29 липня 2011 року.

Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу дитину залишено на проживання з матір`ю.

Згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 29.07.2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено. Шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , з матір`ю ОСОБА_1 . Стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 травня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати.

Вищевказані витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Відповідно до положень цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи і які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на оплату додаткових освітніх послуг які надаються Рівненською гімназією «Гармонія» Рівненської міської ради та навчання дитини в «Комп`ютерній академії ШАГ», оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів на понесення нею таких витрат, або ж потреби у їх сплаті наперед.

Позивачем не доведено, що вищезазначені витрати зумовлені крайньою необхідністю чи особливими обставинами, в розумінні положень статті 185 СК України, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину.

Крім того, позивачем не надано належних платіжних документів про реальне понесення зазначених нею витрат.

Самі по собі довідки видані Рівненською гімназією «Гармонія» Рівненської міської ради та навчання дитини в «Комп`ютерній академії ШАГ» про відсутність заборгованості за навчання сина не свідчать про понесенні позивачем таких витрат.

Інші докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст.367,375,381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді :