Справа № 2-10/11
Провадження №8/369/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок пожежі, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок пожежі.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2011 по цивільній справі № 2-26/10 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок пожежі, а саме: стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 925 615,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а всього 975 615 грн.; стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.; стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати у вигляді сплаченого державного мита у розмірі 1 700 грн., та 30 грн. вартості інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи, а також витрати у розмірі 5 000,00 грн. за вартості дослідження спеціаліста.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2012 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року було змінене в частині розміру відшкодування завданої моральної шкоди. Так, було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн.; в решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01 серпня 2012 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2012 року було скасовано, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року було залишено в силі.

Як зазначено в заяві про перегляд рішення за нововиявленою обставиною, визначальною підставою для часткового задоволення позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , була проведена судова експертиза, висновок спеціаліста ОСОБА_7 щодо виникнення пожежі. Як на нововиявлену обставину посилалась на покази свідка ОСОБА_8 , якими, на думку заявника, спростовуються наведені висновки експертів, оскільки остання зазначила, що всі труби від печей в будинку, який став осередком пожежі, були азбестоцементні, що спростовує висновки спеціаліста ТОВ Бюро незалежної експертизи «Об`єктивність» ОСОБА_7 та експерта Київського НДІСЕ МЮ Шмерего О.Б., які зазначили, що пожежа сталася від металевої труби від грубки будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, заявник зазначає нововиявленою обставиною також висновок експертного дослідження № 2-03 від 17 березня 2015 року, складеного судовим експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Пономаренком М.В. Згідно з даними вказаного експертного висновку, не видається за можливе встановити конкретний осередок виникнення пожежі, шляхи розповсюдження пожежі та її причину. Крім того, експертом встановлено наявність ряду недоліків при проведених попередніх досліджень пожежі у цій справі при первісному її розгляду.

Обґрунтовуючи вищезазначену заяву ОСОБА_2 вказала, що Києво-Святошинський районний суд ухвалив рішення без врахування зазначених нею обставин, тому вони є нововиявленими. Про наявність даних обставин заявнику стало відомо лише у лютому 2015 року. Вони фактично існувала під час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомими та є істотними для розгляду даної справи.

Представник заявника просила суд скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

14.04.2015 представник заявника подала до суду копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 (серія НОМЕР_1 від 22.01.2013) та свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (серія НОМЕР_2 від 19.05.2011).

26.05.2015 представник позивача подав до суду заперечення на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за вх. № 14134, зазначивши, що пояснення ОСОБА_8 не є належним та допустимим доказом у справі, враховуючи, що допустимим доказом факту пожежі та його причин є Акт про пожежу від 04.01.2008 та висновок судової пожежно-технічної експертизи від 26.02.2010, а також покази свідка - експерта ОСОБА_9 . Більш того, пояснення ОСОБА_8 взагалі не можуть вважатися доказом у справі, оскільки вона не допитувалась в якості свідка у справі.

Представник ОСОБА_3 просив суд залишити без задоволення заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

В подальшому, представник заявника подала до суду уточнену заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідно до якої зазначила, що 20.01.2015 вона звернулась із заявою за вх. № 977 про проведення експертного пожежно-технічного дослідження за фактом виникнення зазначеної в матеріалах справи пожежі до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. Проведення експертного пожежно-технічного дослідження доручено експерту-вибухотехніку вибухотехнічної лабораторії ДНДЕКЦ МВС України Пономаренку Миколі Володимировичу, який має вищу інженерно-технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертизи обставин виникнення та розвитку пожеж і дотримання вимог пожежної безпеки (свідоцтво № НОМЕР_3 , видане ЕКК МВС України 12.11.2003, свідоцтво про підтвердження кваліфікації судового експерта № 898, видане ЕКК МВС України 18.10.2013), досвід розслідування пожеж з 1982 року, стаж експертної роботи з 2003 року.

Експерт ОСОБА_10 спростував висновки спеціаліста ТОВ Бюро незалежної експертизи «Об`єктивність» ОСОБА_7 та спеціаліста Київського НДІСЕ МЮ України Шмерего О.Б., які покладались в основу обґрунтування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2011. Заявник вказала, що вищезазначені висновки експертів, що приймалися до уваги при ухваленні рішення в 2011 році є неправдивими та необґрунтованими, упередженими та такими, що не можуть бути належними та допустими доказами під час вирішення спору.

Так, судовий експерт ОСОБА_10 зробив висновок, що зважаючи на зазначені в дослідницькій частині недоліки, які мали місце при раніше проведених дослідженнях пожежі у дані справі, зміну після пожежного стану об`єкту з плином часу (капітальна перебудова, часткова руйнація) встановити конкретний осередок виникнення пожежі, шляхи розповсюдження пожежі та її причину не видається за можливе.

Заявник просила суд скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2011 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Під час розгляду справи учасники процесу надали власні пояснення по суті заявлених вимог.

21.07.2016 суд задовольнив клопотання представника заявника про допит свідків, зокрема ОСОБА_8 , проте останні в судові засідання не з`явились, пояснень не надали.

19.03.2021 учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений цивільно-процесуальним законодавством спосіб.

Представники ОСОБА_1 подали заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку із тим, що представник ОСОБА_2 захворіла і знаходиться на амбулаторному лікуванні, представник ОСОБА_11 буде перебувати в судовому засіданні по кримінальній справі № 752/2303/19 в Печерському районному суді м. Києва.

Однак, ОСОБА_1 має ще одного представника ОСОБА_12 , який не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. Та зважаючи на те, що заяви про відкладення розгляду справи були подані на судові засідання призначені 12.05.2020, 02.07.2020, 23.09.2020, 28.01.2021 та відповідно 19.03.2021 а тому, у зв`язку з необхідністю дотримання строків розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, неодноразовість відкладень розгляду справи за клопотаннями заявника/її представників, надання учасниками процесу пояснень по суті заявлених вимог та заперечень проти них, суд приходить до висновку про можливість постановлення ухвали без участі учасників процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року силі з огляду на наступне.

Як встановлено в судому засіданні, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2011 по цивільній справі № 2-26/10 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок пожежі, а саме: стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 925 615,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а всього 975 615 грн.; стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.; стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати у вигляді сплаченого державного мита у розмірі 1 700 грн., та 30 грн. вартості інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи, а також витрати у розмірі 5 000,00 грн. за вартості дослідження спеціаліста.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2012 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року було змінене в частині розміру відшкодування завданої моральної шкоди. Так, було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн.; в решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01 серпня 2012 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2012 року було скасовано, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року було залишено в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

За приписами ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 4 вищезазначеної статті ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 року, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

За приписами п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 року, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, необхідно розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Представник заявника, звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення від 11 квітня 2011 року на підтвердження її підставності посилались як на нововиявлену обставину на покази ОСОБА_8 та висновок експертного дослідження № 2-03 від 17.03.2015. Разом з цим, відповідно до вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що пояснення особи, яка не була заявлена як свідок при розгляді справи у суді першої інстанції, а також наданий представником заявника висновок експертного дослідження, який був складений вже після набрання рішенням законної сили, не можуть вважатися нововиявленими обставинами, оскільки по суті є новими доказами.

Крім того, суд звертає увагу на можливість заявника довести ті обставини, на які остання посилалася як на нововиявлені, під час розгляду справи судом по суті.

ОСОБА_1 та/або її представники мали право заявити клопотання про допит свідка чи свідків, зокрема і ОСОБА_8 під час судового розгляду з метою підтвердження власної правової позиції.

Крім того, сторона відповідача під час судового розгляду не була позбавлена можливості самостійно замовити та надати висновок експерта. Більш того, представники відповідача заявляли клопотання про призначення повторної експертизи під час судового розгляду, у задоволенні якого було відмовлено на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2011, заперечення щодо якої могли включатися до апеляційної скарги на рішення суду та бути предметом розгляду суду апеляційної/касаційної інстанції.

Фактично заявник не погоджується з рішенням суду, посилаючись на неповне встановлення фактичних обставин справи. Проте наявні на думку заявника процесуальні недоліки розгляду справи не є нововиявленими обставинами і могли бути підставою для перегляду рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Суд звертає увагу, що заявник обґрунтовує заявлені вимоги про перегляд судового рішення за нововивявленими обставинами новими доказами по справі, які не входили до предмету доказування, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 258-260, ст. 423, п.1 ч.3 ст. 429 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 року, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок пожежі відмовити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2011 року у цивільній справі за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок пожежі залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас