РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у примусовому порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором №DN81AR56390395 від 23/06/2008 року в загальній сумі 373270,05 грн. та судові витрати в сумі 5599,05 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, представником позивача надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, також надано відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом належним чином, представником відповідачів надано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку давності.
Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно п.2 статуту АТ КБ «Приватбанк», банк є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Приватбанк».
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.10.2012року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитно-заставним договором № DN81AR56390395 від 23.06.2008р. в сумі 188874,85 грн., яка складалась із заборгованості по кредиту, по процентам, пеня та штрафів. Станом на час розгляду справи рішення не скасовано та не змінено.
Суд зазначає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.
Окрім того, на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, пені та штрафів за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.
Таким чином, банк звернувшись із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наслідками якого винесено рішення від 04.10.2012р., на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та неустойки.
Тобто, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.
На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.
Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків і пені є безпідставним.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.
Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 28 березня 2018 року провадження № 14-10цс18.
Тобто банк використав своє право вимагати від позивачальника дострокового повернення суми кредиту за кредитним договором № DN81AR56390395 від 23.06.2008 року.
Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кретидним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 23.06.2008року.
Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
За змістом частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
При цьому за загальним правилом порука припиняється саме після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, і лише у разі, якщо такий строк не визначено в договорі, то застосовується строк для припинення поруки визначений ч.4 ст.559 ЦК України.
Згідно п.12 договору поруки- порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.
Тобто, сторони встановили строк дії договору поруки, а саме визначили, що порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.
На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Тобто із зверненням банку у 2012році з позовом про дострокове стягнення заборгованості змінився строк повернення кредиту.
Оскільки в укладеному між сторонами договорі поруки встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, кредитор вправі був пред`явити вимоги до поручителя протягом п`яти років після настання зміненого у 2012 році строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором, тобто до 2017року.
Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом банк звернувся до суду 05.11.2015р., тобто в межах строку дії поруки.
Також з матеріалів справи вбачається, що актом прийому-передачі від 09.02.2010року відповідач ОСОБА_1 передав представникам банку автомобіль, який був предметом застави на реалізацію.
Враховуючи, що на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки, однак з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості від 04.10.2012року, яким був встановлений розмір заборгованості станом на 25.05.2012 тобто до ухвалення рішення та вимог до поручителя ОСОБА_3 на той час заявлено не було, встановлений рішенням суду розмір не змінений, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 188674 грн. 85 коп.
Судовий збір суд стягує в порядку ст..141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 141, 258, 263,265, 280 ЦПК України, ст.ст. 4, 5, 526, 611, 612, 651, 1050, 1054 ЦК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 188674 грн. 85 коп.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 2829 грн. 76 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 19.01.2021р.

Суддя Н.М. Бородіна