Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про знаття дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 17 жовтня 2019 року звернулась до суду з позовом до Одеського національного медичного університету про знаття дисциплінарного стягнення, а саме скасування наказу № 639-л від 09.10.2019 року в частині щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вживання алкогольних напоїв на робочому місці.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що працює на посаді професора кафедри пропедевтики педіатрії Одеського національного медичного університету (ОНМедУ) з 3 травня 2017 року Наказ № 360-л від 20 квітня 2017 року. 24.09.2019 р. перебувала в кабінеті професора ОСОБА_2 , коли до кабінету зайшли співробітники ОНМУ ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у супроводі охорони та попросили її покинути кабінет, нею були виконані вимоги та позивачка повернулась на свою кафедру, продовжувати виконувати свої обов`язки. При цьому відсторонена від роботи не була. За час перебування в кабінеті ОСОБА_2 вона та інші присутні алкогольні напої не вживали. Між тим, 09.10.2019 року позивачу було оголошено догану за знаходження на робочому місці в нетверезому стані (наказ №639-л від 09.10.2019 року). Із даним наказом позивачка не згодна та просила його скасувати, оскільки 24.09.2019 року під час візиту ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 алкогольні напої не вилучались, їх на експертизу не направляли, не залучали свідків, не складали відповідного акту, не викликали робітників швидкої допомоги, поліції та не здійснювали інших дій, які були б направлені на підтвердження фактів вживання алкоголю присутніми в кабінеті ОСОБА_6 .. Про проведення службової перевірки позивачці не було відомо. Із Наказом від 09.10.2019р. про оголошення їй догани за знаходження на робочому місці в нетверезому стані позивачці стало відомо лише 10.10.2019 р., після ознайомлення з наказом. З Актом від 24.09.2019 р. про вживання алкогольних напоїв 24.09.2019 р позивачку ознайомлено не було. Отже, вважає, що її було притягнуто до відповідальності безпідставно із порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку.

Із 13 листопада 2019 року по 12 грудня 2020 року матеріали цивільної справи перебували в судді апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про знаття дисциплінарного стягнення повернуто апелянту.

16 липня 2020 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про виклик свідків задоволено.

Протокольною ухвалою суду від 16 липня 2020 року по справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Відзив до суду не надано.

23 грудня 2020 року від представника Одеського національного медичного університету Кравець А.М. надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що станом на 23 грудня 2020 року, ОСОБА_1 вважається такою, що не має дисциплінарного стягнення, а отже у справі № 522/17618/19 за позовом про зняття дисциплінарного стягнення відсутній предмет спору.

Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеського національного медичного університету Кравець А.М. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про зняття дисциплінарного стягнення.

У судовому засіданні 23 грудня 2020 року надали свої пояснення як свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Представник позивачки також позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Розгляд справи відкладено на 14 січня 2021 року з метою повторного виклику представника відповідача.

У судове засідання з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи пояснення учасників справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом №360-л від 20 квітня 2017 року ОСОБА_1 була призначена на посаду професора кафедри пропедевтики педіатрії Одеського національного медичного університету.

Наказом № 639-л від 09.10.2019 р. позивачці ОСОБА_1 оголошено догану за вживання алкогольних напоїв на робочому місці, в якому зазначено як підстава: службова записка в.о. проректора з науково-педагогічної роботи ОСОБА_3 від 24.09.2019 року; матеріали фотофіксації; акт від 24.09.2019 року; службова записка старшого інспектора з кадрів Сумської І.М.; акт за результатами службового розслідування проведеного відповідно до розпорядження №23 від 26.09.2019 року; службова записка співробітників відділу кадрів від 08.10.2019 року; службова записка в.о. начальника відділу кадрів Пучкової Г.В. від 08.10.2019 року.

Адміністративні стягнення до позивачки адміністрацією до цього не застосовувалися.

Факт не вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 на робочому місці підтверджується показами свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Зокрема свідок ОСОБА_8 пояснила, що 24.09.2019 року після навчального процесу вони були на засіданні трудового колективу університету, після якого свідок разом із позивачем зайшли до кабінету ОСОБА_2 приблизно о 14 год. 15 хв. та були там десь 10 хв.. Після чого зайшли співробітники ОНМУ ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та почали казати їм, що нібито їх перебування в кабінеті є незаконним. При цьому ОСОБА_3 зазначив, що якщо вони не покинуть кабінет, він розповість що нібито вони влаштували розпивання алкогольних напоїв. Після чого вони всі покинули кабінет та повернулись до кафедри педіатрії (десь о 15 год. 52 хв.). Через 2-3 дні її та позивачку викликали та попросили написати пояснення з приводу їх поведінки 24.09.2019 року, з приводу розпивання ними алкогольних напоїв. Виявилось, що була складена щодо відповідача службова записка професорами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте на їх вимогу із самою запискою ознайомитись їм не дали. Строк подання пояснень було надано до 30.10.2019 року. Проте, пізніше їм стало відомо про те, що через 10 днів їм було оголошено догану. Вказували, що обставини, за яких їх було притягнуто до відповідальності, не відповідають дійсності. У той день не було ніякого застілля, ніхто не вживав ніяких алкогольних напоїв, та їх не було запрошено на медогляд, хоча всі вони лікарі. Позивачка при цьому ще керує автомобілем та майже не вживає алкогольних напоїв. Вважає що все це насправді не мало місце, а тільки написали неправдиву службову записку на підставі якої і було видано наказ, проте навіть доказів цьому не надали та ОНМУ тривалий час існує конфліктна ситуація навколо його керівництва.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що працює в ОНМУ професором на кафедрі фармакології. Позивачку характеризує як прекрасного спеціаліста та порядну людину. Вказував, що після засідання трудового колективу 24.09.2019 року він запросив позивачку та ОСОБА_8 до свого кабінету на каву. Після чого до кабінету зайшли ще люди, серед яких були співробітники ОНМУ ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , почалась між ними перепалка, останні вимагали щоб інші вийшли з кафедри або їх обвинуватять у вживанні алкогольних напоїв, після чого вони розійшлись і він закрив кабінет. Того ж дня він поїхав та пройшов медогляд на предмет наявності алкоголю, відповідь була негативною (алкоголю не виявлено). Вказував, що відносно нього також було складено такий наказ про догану, який ним також оскаржується в судовому порядку. При цьому, його ніхто не ознайомлював з даним наказом, про його існування йому стало відомо від позивачки. Вказував, що в кабінеті не було ніяких алкогольних напоїв та вся подія відбулась 5-10 хвилин.

При цьому, суд приймає до уваги, що рішенням Приморського районного суду від 16.10.2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_9 до Одеського національного медичного університету про скасування наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та визнано незаконним та скасовано Наказ № 639-л від 09.10.2019 р. Одеського національного медичного університету про оголошення догани ОСОБА_8 та рішенням Приморського районного суду від 14.12.2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_10 до Одеського національного медичного університету про зняття дисциплінарного стягнення та визнано протиправним та скасовано Наказ № 639-л від 09.10.2019 р. Одеського національного медичного університету в частині оголошення догани професору кафедри фармакології університету ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні 23 грудня 2020 року пояснила суду що в той день 24.09.2019 року до неї ніхто не пред`являв вимогу щодо її стану, оскільки вона було в тверезому стані, після чого ще продовжувала роботу, і тому вона і не звернулась до медичного закладу щодо здачі крові в підтвердження тверезого стану.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладений трудовий договір.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Діючими нормативно-правовими актами за порушення трудової дисципліни не передбачено інших видів заходів стягнення ніж догана або звільнення, тобто догана є найменш суворим стягненням за порушення трудової дисципліни.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов`язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення.

Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.

Застосування до працівника дисциплінарного стягнення - догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Дисциплінарний проступок визначається як невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами трудових обов`язків.

Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Відповідно до ч. 3 ст. 149 КЗпП України, при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Про зазначений наказ позивачку було повідомлено 10.10.2019р. Проте відсутні докази щодо ознайомлення позивачки з результатами службового розслідування.

Наказ про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді догани не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема в ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення нею трудових обов`язків.

Зі змісту п. 25 Постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" вбачається, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Верховний Суд у своїй постанові від 23 січня 2018 року у справі №640/17224/15-ц (провадження №61-762св17) також вказав, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд вважає що пояснення позивачки та показання свідків є достатніми доказами в підтвердження обґрунтованості позовних вимог. При цьому суд також враховує що відповідачем не надано будь-яких заперечень та належних доказів на спростування наведених позовних вимог на обґрунтувань.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Суду не надані належні та допустимі докази, які містять інформацію щодо вживання позивачем алкогольних напоїв на робочому місці. При цьому, відомості коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення ОСОБА_1 трудових обов`язків в наказі відсутні.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 554/9493/17 (Постанова від 22.07.2020 року).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про знаття дисциплінарного стягнення. Стягненню з відповідача підлягає 840,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП України, ст.ст. 2, 3-13, 27, 44, 49, 64, 76, 81, 95, 133, 241, 247, 256, 258-259, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про знаття дисциплінарного стягнення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ № 639-л від 09 жовтня 2019 року Одеського національного медичного університету в частині оголошення догани професору кафедри пропедевтики педіатрії ОСОБА_1 .

Стягнути з Одеського національного медичного університету (65082, м. Одеса, Валіховський провулок 2) на користь держави судовий збір в сумі 840,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 січня 2021 року.

Суддя Л. М. Чернявська