№ 336/3526/20
№ 2/336/271/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Жупанової І.Б.

секретаря судового засідання Палубінської К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Степанківської сільської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява мотивована тим, що 10.12.2011 між сторонами було зареєстровано шлюб, який в подальшому був розірваний рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.02.2017. Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спір про батьківство відсутній.

Рішенням Черкаського районного суду від 01.11.2013 із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11.07.2013 і до досягнення повноліття. Виконавчий лист по справі знаходиться на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі. У відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина станом на 31.04.2020 року. На підставі чого державним виконавцем 22.05.2020 відносно боржника винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Із січня 2013 року, малолітній син ОСОБА_4 проживає із позивачем, спору щодо місця проживання дитини та порядку його виховання між сторонами не виникало. Відповідач самоусунувся від спілкування з сином, не бажає приймати участь у вихованні дитини, протягом семи років позивачка самостійно виховує сина, забезпечує його матеріально, сприяє фізичному та духовному розвитку дитини

Відповідач із сином взагалі не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, духовним та моральним розвитком, успіхами, не відвідує батьківські збори у школі та не цікавиться його навчальним процесом, відповідач жодного разу не був присутній на урочистих шкільних заходах з участю дитини, тобто самоусунувся від виховання дитини.

Жодних перешкод у спілкуванні відповідача із дитиною позивачка не створювала. Відповідач свідомо ухиляється від виховання сина та не вживає заходів для спілкування із ним.

Враховуючи тривале умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , неприйняття ним участі у вихованні та утриманні сина, вважаю доцільним позбавлення його батьківських прав і таке рішення суду буде відповідати інтересам дитини.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий відповідачу строк для подання відзиву, а третім особам - для подання пояснення щодо позову.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі від 23.11.2020 року та копія позовної заяви з додатками було направлено на адресу вказану у позовній заяві, окрім того, були передані до Військової частини НОМЕР_1 для вручення відповідачу, про, що в матеріалах справи наявна розписка про отримання документів.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2021 закрито підготовче засідання, розпочато розгляд по суті.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідачки, суд виходить з такого.

Частина 1 ст. 223 ЦПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а частиною четвертою цієї статті передбачається право суду на постановлення заочного рішення (на підставі наявних у справі даних та доказів) у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином.

В зв`язку з повторною неявкою відповідачки, що повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних і доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Позивач у судове засідання призначене на 26.05.2021 року не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, наполягає на її задоволенні.

Відповідач у судове засідання призначене на 26.05.2021 року не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином повідомлений.

Представник третьої особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Степанківської сільської ради в судове засідання призначене на 26.05.2021 року не з`явилась, надала клопотання про проведення судового засідання без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. У вирішенні справи покладаються на компетентність суду.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши надані докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що відповідачі є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 13.11.2012 року (а.с. 11).

Батько не виконує покладених на нього законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини.

Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, зокрема висновком, затвердженого рішенням виконавчого комітету Степанківської сільської ради від 22.06.2020 № 32 про доцільність позбавлення батьківських прав, в якому докладно викладені обставини, на підставі яких комісія в складі представників служби у справах дітей та сільської ради, дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 29-31).

Разом з тим, у зв`язку з категоричної безпідставної відмови у наданні дозволу для виїзду за кордон з метою відпочинку та оздоровлення, позивач була вимушена звернутись до служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації. Висновком від 16.07.2019 про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України встановлено, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 та області (а.с. 25).

Окрім цього згідно з довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої державним виконавцем 26.05.2020 станом на 31.04.2020 заборгованість відповідача перед позивачем по аліментам на утримання сина складає 19 591 грн 31 коп (а.с. 24).

Позивачем надано Довідка-характеристика від 03.06.2020 р. №674/02-25 видана Виконавчим комітетом Степанівської сільської ради, відповідно до якої ОСОБА_3 2012 р.н. проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 та області (а.с.35)

Відповідно до Довідки від 03.06.2020 р. №673/02-25 видана Виконавчим комітетом Степанівської сільської ради та Довідки Хацьківської Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Степанівської сільської ради Черкаської обл.., ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно не бере участі у вихованні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.36,37).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визнають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції.

Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що батько ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дитини. З наявних у справі письмових доказів встановлено, що батько протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його життям не цікавиться, хоча має реальну можливість виконувати свої батьківській обов`язки стосовно своєї дитини. Така поведінка відповідача відносно ОСОБА_3 02.11.2012 р. свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись 261, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Степанківської сільської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судовий збір на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в 30 денний строк з дня виготовлення його повного тексту.

Суддя: І.Б. Жупанова