ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/590/20 Номер провадження 22-ц/814/278/21Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л. Є. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Горшкової Галини Іванівни, представника ОСОБА_1 , на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення його повного тексту не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року адвокат Горшкова Г.І., представник ОСОБА_1 , звернулась до суду з вказаним позовом, просила:

визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці в соціальній мережі Facebook, а також у додатку з обміну файлами та відеозаписами Instagram під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме, «Сегодня прокурором Харьковской области ОСОБА_3 и его прихвостнем-коротышом ОСОБА_4 , первым его замом, было совершено и организовано очередное разбойное нападение на харьковского адвоката, на меня, на ОСОБА_5 . Что я Вам хочу сказать, ОСОБА_6 . Вот Вам.... (при зтом показан неприличный жест, заключающийся в том, что средний палец поднят вверх, а остальные четыре пальца прижати к ладони, нецензурно виражаясь относительно меня)... ОСОБА_7 дети, ОСОБА_8 внуки будут дохнуть от рака и такие как Ви ублюдки не будут плодиться»;

зобов`язати ОСОБА_2 протягом 5 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену ним на сторінці в соціальній мережі Facebook, а також у додатку з обміну файлами та відеозаписами Instagram під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що була розміщена ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом розміщення на сторінках в соціальній мережі Facebook, а також додатку з обміну файлами та відеозаписами Instagram вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування»;

стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.;

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 3 783 грн. 60 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на сторінці в соціальній мережі Facebook, а також у додатку з обміну файлами та відеозаписами Instagram розмістив негативну недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 у відеофайлі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим порушив особисті немайнові права позивача на повагу честі, гідності, недоторканості ділової репутації.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Вирішено питання судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Горшкова Г.І., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці в соціальній мережі Facebook, а також додатку з обміну файлами та відеозаписами Instagram під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та про зобов`язання ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію. Постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказується, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що висловлювання, поширені відповідачем у соціальній мережі, які були переглянули 5,8 тис. осіб, є оціночним судженням. Зміст поширених висловлювань є твердженням про те, позивач організував вчинення злочину відносно позивача, а це не може розцінюватися як оціночне судження. Неправдиві твердження відповідача спростовуються, зокрема, листом прокуратури, яким повідомлено, що у кримінальному провадженні за фактом розбою, вчиненого 02.07.2019 року за попередньою змовою групою осіб на ОСОБА_9 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не фігурують.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 навів свої заперечення на доводи апеляційної скарги та, стверджуючи про необґрунтованість висновків суду першої інстанції просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У відзиві стверджується, що суду першої інстанції безпідставно всупереч ч.9 ст.83 ЦПК України прийняв та дав оцінку доказу, поданому позивачем на електронному носії, отже помилково встановив факт поширення інформації у тому виді, який зафіксований на цьому електронному носії.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2019 року ОСОБА_2 на власній сторінці в соціальній мережі Facebook, а також у додатку з обміну файлами та відеозаписами Instagram під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », опубліковано відео ОСОБА_2 , який розповідає:

«Сегодня прокурором Харьковской области ОСОБА_3 и его прихвостнем-коротышом ОСОБА_4 , первым его замом, было совершено и организовано очередное разбойное нападение на харьковского адвоката, на меня, на ОСОБА_5 . Что я Вам хочу сказать, ОСОБА_6 . Вот Вам.... (при цьому демонструється жест, де середній палець піднято вверх, а інші чотири пальці притиснуті до долоні, демонстрація жесту супроводжується нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ) ОСОБА_7 дети, ОСОБА_8 внуки будут дохнуть от рака и такие как Ви ублюдки не будут плодиться» (а.с.17-13,106).

Як вбачається зі скріншоту публікації в мережі Facebook, це відео переглянуто 18 410 разів та деякими особами залишено коментарі (а.с.13-14, 17).

За фактом розбійного нападу на ОСОБА_2 03 липня 2019 року СВ Московського ВП ГУНП України в Харківській області розпочате кримінальне провадження.

ОСОБА_2 звернувся до ТУ ДБР у м.Полтаві із заявою, у якій стверджував, що саме ОСОБА_1 та його заступник ОСОБА_4 є особами, які організували розбійний напад на нього 02 липня 2019 року, у зв`язку з чим просив внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за фактом організації розбійного нападу і перешкоджання адвокатській діяльності прокурором Харківської області ОСОБА_1 , та його першим заступником Степановим А.Б. (а.с.96-98).

Згідно повідомлення Харківської місцевої прокуратури №4 №04-23-3694-19 від 12 липня 2019 року місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за фактом розбою, вчиненого 02 липня 2019 року групою осіб відносно ОСОБА_2 ; учасники кримінального провадження під час проведення слідчих дій не вказували на ОСОБА_1 як на особу, яка вчинила злочин (а.с.25).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_2 та покладення на останнього обов`язку спростувати недостовірну інформацію, суд першої інстанції виходив з того, що відеозапис дійсно був поширений відповідачем ОСОБА_2 в мережі Інтернет і така інформація подана у формі оціночних суджень, є вираженням суб`єктивної думки відповідача, а тому не може вважатися недостовірною. Проте, інформація висловлена ОСОБА_2 в брутальній, принизливій та непристойній формі, тобто є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Висновок суду першої інстанції про те, що інформація поширена ОСОБА_2 у образливій формі, а це є підставою для відшкодування моральної шкоди, і також рішення у частині стягнення з відповідача 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, не оскаржуються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У постановах Верховного Суду по справах з подібними фактичними обставинами і відповідними правовідносинами (від 20 червня 2018 року № 755/7842/16, від 20 березня 2019 року № 649/415/16-ц, від 03 липня 2019 року № 298/890/15-ц ) сформульовані такі правові висновки.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам необхідно враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції зробив висновок, що відео звернення ОСОБА_2 містить його оціночні судження, його суб`єктивну думку.

З таким висновком апеляційний суд не може погодитися, оскільки висловлювання відповідача не містять мовних засобів, які характерні для такого роду висловлювань алегорії, образи, порівняння, припущення, тощо. У виступі відповідача чітко стверджується, що позивач організував розбійний напад на нього, тобто вчинив кримінальне правопорушення.

Відеозвернення ОСОБА_2 не можна розцінювати як поширення недостовірної інформації у розумінні ст.277 ЦК України, оскільки відповідач реалізував своє право повідомити невизначене коло осіб про вчинення злочину, який, на його переконання, організував позивач, незважаючи на те, що повідомлення зроблене у непристойній формі.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернувся до правоохоронного органу ТУ ДБР у Полтавській області, з вимогою про розпочати досудове розслідування відносно ОСОБА_1 у зв`язку з організацією ним розбійного нападу на нього 02 липня 2019 року (а.с.96-98).

Ця заява (повідомлення про факти) має бути перевірена у порядку, встановленому КПК України.

Та обставина, що за станом на липень 2019 року ОСОБА_1 «не є фігурантом» у кримінальному провадженні за фактом розбійного нападу на ОСОБА_2 (а.с.25) не є абсолютною і достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_2 у своєму зверненні поширив недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 .

За відсутності судового чи іншого процесуального остаточного рішення за результатами перевірки повідомлення ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 відносно нього злочину відсутня можливість встановити чи є таке відеозвернення поширенням завідомо неправдивих відомостей.

Копія відео файлу на компакт-диску DVD-RW ARITA (а.с.106) подана суду у відповідності до вимог ч.9 ст.83 ЦПК України. оскільки на докази, що подаються в електронній формі, не розповсюджується вимога про підтвердження їх надсилання іншим учасникам. Крім того, ОСОБА_2 , заперечуючи зміст звукового ряду відео файлу, не подав суду доказів про існування іншого звукового ряду цього відео файлу.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає зміні у частині його обґрунтування.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Горшкової Галини Іванівни, представника ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року змінити.

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 , інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці в соціальній мережі Facebook, а також у додатку з обміну файлами та відеозаписами Instagram під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та про покладення на ОСОБА_2 обов`язку спростувати недостовірну інформацію з мотивів, викладених у постанові апеляційного суду.

В іншій частині рішення Диканського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2021 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов