Справа № 446/1262/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.

за участі секретаря судового засідання: Коваль В.А.

представника позивача: Андрушківа С.Є.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка - Бузька цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Кам`янкаводоканал» Кам`янка-Бузької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги ,-

В С Т А Н О В И В :

14.07.2021 КП "Кам`янкаводоканал" Кам`янка-Бузької міської ради звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у квартиру в сумі 15 452, 54 грн..

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Кам`янка - Бузької міської ради №31 від 03.03.202015 визначено КП "Кам`янкаводоканал" виробником та виконавцем комунальних та житлово-комунальних послуг на території Кам`янка - Бузької міської ради в тому числі в сфері централізованого постачання холодної води, водовідведення. Рішенням суду від 21.03. 2018 Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водопостачання №769 від 20.02.2014р. між КП "Кам`янкаводоканал" та ОСОБА_1 на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. було визнано укладеним. Тому на теперішній час позивач і відповідач перебувають у договірних відносинах, згідно яких позивач надає відповідачу житлово-комунальні послуги з централізованого постачання питної води та здійснює централізоване водовідведення, в свою чергу обов`язком споживача є здійснення плати за спожиті житлово-комунальні послуги, однак відповідач не виконує умов договору, останній відмовляється добровільно здійснювати оплату за надані послуги, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2020 становить 15.452, 54 грн..Вимоги по стягненню заборгованості були пред`явлені до суду в порядку наказного провадження, однак ухвалою суду від 19.06.2020 було відмовлено у видачі судового наказу. Тому звертається із даним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася.

Ухвалою суду від 29.07.2020 провадження у цивільній справі відкрито у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

01.12.2020 відповідач подав суду заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

10.02.2021. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі. Так, у відзиві відповідач вказує, що в позовній заяві не надано обґрунтованого розрахунку сум, які позивач оспорює чи заявляє до стягнення, не зазначено, що рішенням по цивільний справі №446/1037/14 ц. вже стягнута заборгованість за водопостачання, також до позовної заяви не надано копії статуту підприємства та дозвільні документи про право на зайняття такою діяльністю тому так, як позовна заява не відповідає вимогам визначеним ЦПК України,повинна бути залишена без руху.

Ухвалою суду від 24.05.2021 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без руху було відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав з викладених у позовній заяві підстав, просив стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася за весь період користування ОСОБА_1 житловокомунальних послуг.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечив щодо заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що до позовної заяви не додано обґрунтованого розрахунку заборгованості, а також на те, що КП «Кам`янкаводоканал» не довів того що він є належним позивачем у даній справі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

20.02.2014 було укладено Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 769 між КП «Кам`янкаводоканалом» та ОСОБА_1 , який від підпису відмовився (а.с.21).

Рішенням виконавчого комітету Кам`янка - Бузької міської ради №31 від 03.03.202015 визначено КП "Кам`янкаводоканал" виробником та виконавцем комунальних та житлово-комунальних послуг на території Кам`янка - Бузької міської ради в тому числі в сфері централізованого постачання холодної води водовідведення (а.с. 5).

Рішенням виконавчого комітету Кам`янка - Бузької міської ради № 139 від 23.07.2018 було затверджено тарифи, за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, зокрема для населення тариф встановлено за водопостачання -19,98 грн./1 м.3, за водовідведення 13,85 грн./1м.3. (а.с.6)..

21.03.2018 було винесено рішення суду, згідно якого було визнано укладеним Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водопостачання №769 від 20.02.2014р. між КП "Кам`янкаводоканал" та ОСОБА_1 на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р..А також було стягнуто заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у квартиру в сумі 4 174, 46 грн. (чотири тисячі сто сімдесят чотири гривні сорок шість копійок).

Дане рішення суду було оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2018 рішення першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості та судового збору, було змінне, розмір стягуваної заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення було зменшено до 4084 гривень та зменш розмір стягуваного судового збору до 141 грн. 40 коп. (а.с.11-13)..

Судом встановлено, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання №5333 від 13.03.2019 , виданої Кам`янка-Бузькою міською радою Львівської області ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.10).

Згідно листа начальника КП « Кам`янкаводоканал» Спрута В.А. було повідомлено про те, що у зв`язку з відсутністю в квартирі АДРЕСА_2 приладу обліку споживання питної води в квартирі, нарахування за спожиту питну воду з липня 2019 року буде здійснювати за нормою споживання на дві особи щомісячно: 6, 3875 куб. м. на особу за ціною 19, 98 грн. куб, водовідведення 6,3875 куб. м. на особу за ціною 13.,85 грн. куб (а.с.18.)

14.02.2020 ОСОБА_4 на його адресу було направлено претензію « 2» про погашення заборгованості в сумі 11591,69 грн., та роз`яснено наслідки непогашення ним заборгованості (а.с. 20).

Згідно ухвали суду від 19.06.2020 КП « Кам`янкаводоканал» Кам`янка-Бузької міської ради було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с.14).

Згідно наданої позивачем карти розрахунків Вода + Стоки заборгованість відповідача станом на 01.06.2020 становить 15 452,54 грн..

За змістом статей 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначено Законом України "Про житлово-комунальні послуги" .

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина 2 статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до частин 2, 3, 6 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до статей 7, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Із матеріалів справи вбачається, що саме КП «Кам`янкаводоканал» надає споживачам послуги, згідно вище зазначеного рішення Виконавчого комітету Кам`янка - Бузької міської ради. Станом на час розгляду справи дане рішення є чинним, у встановленому порядку не скасоване.

Відповідач ОСОБА_1 заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що позивачем були надані неякісні послуги, однак від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості не надав.

Так, як на споживача послуг покладається обов`язок доведення перед судом належними та допустимими доказами (актами-претензіями) того факту, що передбачені умовами договору послуги надавались неналежної якості (не своєчасно, не в повному обсязі тощо) чи взагалі не надавалися.

В той же час, відповідачем не було подано до суду доказів, передбачених законом, про невиконання чи неналежне виконання позивачем своїх обов`язків по наданню житлово-комунальних послуг. Тому судом не приймаються до уваги заперечення відповідача про ненадання належним чином послуг позивачем з вище зазначених мотивів. І приходить до висновку про те, що позивач надав відповідачу вказані житлово-комунальні послуги, останній їх споживав, від їх отримання не відмовлявся, тобто між сторонами встановлені фактичні договірні відносини на тих умовах, за яких надаються ці послуга, періодично здійснював оплату за отримання такої послуги, тому вимога про стягнення із відповідач заборгованості за ці послуги є обґрунтованою.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього ж Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Зазначене узгоджується також з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року (справа № 753/1391/17, провадження № 61-34537св18), від 21 листопада 2019 року (справа № 464/5927/15, провадження № 61-33479св18).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

У даному конкретному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідач ОСОБА_1 отримував надані КП «Кам`янкаводоканал» житлово-комунальні послуги, а на нього в свою чергу покладено обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг. Однак останній, взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у виникла заборгованість

З представленого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість абонента за період з 01.02.2017 по 01.06.2020 становить 15 452, 54 грн..

Відповідач покликається на сплив позовної давності , вказує на те , що стягнення заборгованості за період з 01.02.2017 по 01.06.2020 суперечить чинному законодавству, а саме: ст. 256 та ст.257 ЦК України, де загальна позовна давність становить три роки.

Відповідно до ст.256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного праву або інтересу, який встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.2 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу загальна позовна давність щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з карти розрахунків відповідачем проводилась оплата за нараховані позивачем житлово-комунальні послуги в період з 01.02.2017 по 01.06.2020 (03.2019 468, 81 грн.; 06.2019 150грн.; 08.2019 1500грн., 11.2019- 200грн.), що свідчить про фактичне визнання ним свого боргу та відповідно має наслідком переривання перебігу позовної давності, а тому заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Однак, суд не повністю погоджується із розрахунком заборгованості, яка надана позивачем. Так, вказаний позивачем розмір заборгованості не виключає періоду і суми заборгованості, яка була стягнута на підставі рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 21.03.2018, яке було оскаржене в апеляційному порядку і змінене Апеляційним судом Львівської області, та з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість в сумі 4084 грн. за період з 01.06.2011 по 01.07.2016.

Тому, суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідачем перед позивачем становить 4 563,01, яка утворилася за період з 01.08.2016 по 01.07.2020.

Враховуючи те, що судом встановлено невиконання відповідачем, як споживачами послуг, обов`язку щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг, та з врахуванням наведено з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 4 563,01..

Одночасно, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача з відповідача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 446,70 грн..

Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позовну заяву Комунального підприємство «Кам`янкаводоканал» Кам`янка-Бузької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Кам`янкаводоканал» Кам`янка-Бузької міської ради 4563, 01 (чотири тисячі п`ятсот шістдесять три гривні одну копійку) заборгованості за надані послуги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунальне підприємство «Кам`янкаводоканал» Кам`янка-Бузької міської ради 446, 70 (чотириста сорок шість гривень сімдесят копійок ) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 28.05.2021

Суддя Костюк У.І.