Справа № 308/2750/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Івашко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого об`єму спожитого природного газу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» - адвокат Бочкор Анатолій Петрович звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму вартості не облікованого об`єму спожитого природного газу в розмірі 33 117, 30 грн., та судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір), який є публічним, регламентує умови та порядок переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам) до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України.

Фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов Договору (акцептування договору) є дії, які засвідчують його бажання укласти цей Договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить зміна показників лічильника в сторону збільшення, що документально підтверджено фінансовим станом абонента.

18.02.2019 працівниками АТ «Закарпатгаз» на об`єкті споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , під час обстеження вузла обліку виявлено ознаки порушення на ринку природного газу, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (підпункт 3 пункт 1 глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем), а саме деформація циферблату. Дане порушення зафіксоване актом про порушення від 18.02.2019 (далі Акт про порушення). Даний Акт підписано відповідачем без жодних зауважень та претензій.

Того ж дня - 18.02.2019 АТ «Закарпатгаз» проведено демонтаж лічильника газу споживача для проведення експертизи, на місці складено протокол щодо направлення ЗВТ на експертизу, який підписано споживачем без жодних зауважень та заперечень, у тому числі щодо проведення експертизи без його участі.

За результатами проведеної експертизи 21.02.2019 виявлено факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та складено Акт експертизи №17915, яким зафіксовано, що лічильник непридатний до експлуатації через несанкціоноване втручання. Окрім того, Державним підприємством «Закарпаттястандартметрологія» видано довідку №186353 про непридатність лічильника газу.

13.06.2019 комісією АТ «Закарпатгаз» з розгляду актів про порушення розглянуто та задоволено Акт про порушення.

Оператором ГРМ перераховано об`єм спожитого газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача з 23.01.2019 (день контрольного огляду вузла обліку відомості обходу від 23.01.2019) по 18.02.2019 (до дня виявлення та усунення порушення Акт про порушення від 18.02.2019). Перерахований до сплати об`єм природного газу становить 3 520, 46 м. куб., а його вартість, яку відповідач мав компенсувати оператору ГРМ АТ «Закарпатгаз», становить 33 117, 30 грн.

У зв`язку з наведеним та на підставі умов Договору розподілу природного газу, норм Кодексу ГРС, норм ЦК України, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 29.03.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Повідомлявся судом належним чином. При цьому від представника позивача на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача, та надання згоди на винесення судом заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч. 8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи встановлено, що між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» та ОСОБА_1 був укладений Типовий договір розподілу природного газу шляхом приєднання споживача до опублікованого в друкованому виданні умов такого договору.

Фактом приєднання споживача - ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є документально підтверджене споживання природного газу.

Відтак судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі п.п. 4, 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 (із змінами і доповненнями), є споживачем послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Договірні відносини позивача та відповідача, як споживача природного газу, врегульовані ЦК України, Кодексом ГРС та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015, Законом України «Про житлово - комунальні послуги».

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу.

Відповідно до п.п. 5 п. 7.4 Типового договору розподілу природного газу, споживач зобов`язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, споживачем ОСОБА_1 було допущено порушення вищевказаних вимог договору, а саме несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (підпункт 3 пункт 1 глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем), а саме деформація циферблату. За даним фактом було складено Акт про порушення №135/58 від 18.02.2019. У подальшому лічильник газу був демонтований для проведення експертизи, про що свідчить Протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу/періодичну/позачергову повірку №2847 від 18.02.2019. За результатами експертизи лічильника газу складено відповідний Акт №17915 від 21.02.2019 та Довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, відповідно до яких лічильник непридатний до експлуатації через несанкціоноване втручання, через пошкодження фіксуючих виступів - скло відлікового механізму вийнялось. Наявні сліди механічних пошкоджень на дисках тисяч, сотень та десятків м3 від механічного перекодування показів лічильника.

13.06.2019 на засіданні комісії з розгляду актів про порушення був розглянутий акт про порушення №135/58 від 18.02.2019 та було прийнято рішення у формі Акту розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості споживачу (фізичній особі). Період розрахунку був визначений з 23.01.2019 по 18.02.2019. Остаточний розрахунок згідно з вказаного Акту становив 3 520, 46 м.куб. вартістю 33 117, 30 грн.

У подальшу відповідачу рекомендованим листом було надіслано Вимогу від 09.07.2021 №10549, в якій зазначалось про необхідність сплати вартості не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу на суму 33 117, 30 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, останнім не сплачено суми наявної заборгованості.

Пунктом 2 пункту 1 глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить: несанкціоноване відновлення газопостачання.

Згідно з п. 1 глави 3 Розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином відповідно до зазначених правових норм споживачі зобов`язані оплатити надані послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з п.4 ч.1 ст. 611 ЦПК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи доведеність факту допущення відповідачем порушення, несплату наявного розміру збитків та відсутність доказів в їх спростування з боку останнього, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягненням з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача вартості необлікованого об`єму спожитого природного газу у розмірі 33 117, 30 грн.

Щодо вимоги позовної заяви про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати, розмір яких, як випливає зі змісту позову та попереднього (орієнтовного) розрахунку, становить 7 270, 00 грн. та складається зі сплаченого судового збору (2 270, 00 грн.) та витрат на професійну правову допомогу (5 000, 00 грн.).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Положеннями ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені з - поміж інших довіреністю фізичної або юридичної особи. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтею 26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що документами, які посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, може бути, зокрема й довіреність.

Дослідивши довіреність №007Др-74-0221 від 04.02.2021, судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» уповноважило провідного юрисконсульта АТ «Закарпатгаз» адвоката Бочкора Анатолія Петровича представляти інтереси АТ «Закарпатгаз» у судах всіх видів, ланок та інстанцій.

Відтак адвокат Бочкор А.П. представляє інтереси позивача у даній справі на підставі довіреності та у межах наданих йому повноважень як працівник позивача - провідний юристконстульт АТ «Закарпатгаз».

Питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу регламентується ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат . Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положення вказаної статті кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 05 червня 2018 року по справі № 904/8308/17 дійшов висновку про те, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у додатковій постанові від 08 травня 2018 року по справі №810/2823/17 зробив висновок, що надані позивачем первинні документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу повинні: відповідати вимогам первинного документа встановленим вимогам частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, містити посаду особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; зміст послуг (зазначених в договорі про надання правової допомоги та актах) повинен мати посилання на конкретні дії та/або документи, вчинені/складені адвокатом; платіжний документ має утримувати в собі належне, повне призначення платежу та відмітки банку його проведення відповідно до п.п. 1.22, 2.3, 2.24 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року.

У порушення вказаних норм представником позивача також не надано первинних документів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, жодного розрахунку суми отриманого гонорару адвоката за представництво в суді та іншу фактично виконану правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо.

Отже суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині стягнення судових витрат з відповідача підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення сплаченого судового збору в сумі 2 270, 00 грн. У решті вимог - слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого об`єму спожитого природного газу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» вартість необлікованого об`єму спожитого природного газу у розмірі 33 117 (тридцять три тисячі сто сімнадцять) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок судового збору.

У задоволенні вимог про відшкодування витрат на професійну правову допомогу адвоката - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», місцезнаходження: Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Погорєлова, буд.2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 28.05.2021.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник