РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.,

справа №766/17752/20; провадження №2/766/2218/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до

відповідача Кредитної спілки «Громада» (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 52)

предмет та підстави позову: про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за депозитними договорами

негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та,-

встановив:

І. Виклад позиції позивача.

06.11.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 30 282, 96 грн., з яких:

- сума залишку вкладу за договорами №1025 та №2576 в розмірі 20 000, 00 грн.;

- суму процентів річних а договором №1025 в розмірі 2291, 91 грн. та договором №2576 в розмірі 1866, 66 грн.;

- суму трьох відсотків річних за договором №1025 в розмірі 68, 70 грн. та договором №2576 в розмірі 56, 00 грн.;

- витрати на правову допомогу в розмірі 1000, 00 грн.;

- 5000, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 08.05.2019 року між ОСОБА_1 та КС «Громада» (далі по тексту - спілка) був укладений Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №1025 (далі по тексту - Договір №1025). В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 10000 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування.

Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком на 09 місяців, тобто, до 08.02.2020 року включно.

Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 27, 5 % річних.

06.03.2020 року між сторонами укладено додатковий договір №1 до договору №1025 від 08.05.2019 року за яким визначено строк дії договору у 10 міс. І днем його закінчення є 08.04.2020 року.

Крім того 19.09.2019 року між ОСОБА_1 та спілкою був укладений Договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №2576 (далі по тексту - Договір №2576). В додержання виконання умов п. 1.1. Договору, позивач вніс строковий внесок (вклад) на депозитний рахунок спілки у розмірі 10000 грн. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення внеску та відсотків за його користування.

Відповідно до п. 1.2. вищевказаного Договору, договір укладено строком на 08 місяців, тобто, до 19.05.2020 року включно.

Згідно п. 2.2.1. Договору, процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 28 % річних.

Станом на дату звернення до суду внесок (вклад) у розмірі 20000 грн. та відсотки за договорами ОСОБА_1 не повернуто, що порушує майнові права та охоронювані законом інтереси позивача, умови укладених Договорів та норми чинного цивільного законодавства.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України з відповідача підлягає до стягнення пеня у розмірі 3% річних від простроченої суми: за договором №1025 - 2291, 60 грн., а за договором №2576 - 1866, 66 грн.

Додатково, посилаючись на похилий вік та хворобливе становище, у зв`язку з неможливістю розпоряджатися належними до виплати грошовими коштами після закінчення строку дії договорів, позивач зазнала психологічних страждань, та просила стягнути моральну шкоду у розмірі 5000, 00 грн.

ІІ. Виклад позиції відповідача.

10.12.2020 року голова правління спілки Шилакіна Г.В. подала відзив на позов, у якому просила у задоволенні позову відмовити або закрити провадження у справі при укладенні мирової угоди.

Вказано, що спілка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг України з 1996 року, тобто більше 20 років і забезпечила стабільність своєї діяльності і виконання прийнятих на себе зобов`язань не дивлячись на численні кризи.

Спілка потрапила під вплив надзвичайних, непереборних і невідворотних обставин, які пов`язані із коронавірусною інфекцією, що являється загальновідомою, надзвичайною обставиною всесвітнього масштабу.

Запровадження глобального і державного карантину, встановлення жорстких обмежувальних заходів, надання на законодавчому рівні канікул по оплаті позичальниками заборгованості по кредитам прямо і невідкладно потягло за собою значний відтік депозитів, неможливість виконання зобов`язань як зі сторони спілки, так і зі сторони позичальників.

Вважає позовні вимоги позивача передчасними, такими що не враховують існуючу складну скрутну ситуацію і вимоги чинного законодавства, зокрема вимоги ст. 617 ЦК України в частині звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання внаслідок випадку або непереборної сили.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.11.2020 року позовну заяву прийнято розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання призначено на 09.12.2020 року.

За клопотанням представника відповідача Гагуліної О.М. розгляд справи відкладено на 11.01.2021 року.

10.12.2020 року голова правління спілки Шилакіна Г.В. подала відзив на позов, у якому просила у задоволенні позову відмовити або закрити провадження у справі при укладенні мирової угоди.

29.12.2020 року позивачем подано заяву про долучення доказів.

За клопотанням представника відповідача Гагуліної О.М. розгляд справи відкладено на 21.01.2021 року.

13.01.2021 року позивачем подано заяву про долучення доказів.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач не з`явився, 09.12.2020 року подав заяву про розгляд справи без його участі.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи представник відповідача не з`явився, 21.01.2021 року подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги в частині стягнення суми вкладу та відсотків вважала обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, враховуючи згоду позивача та представника відповідача на розгляд справи у їх відсутності, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Судом встановлено, що 08.05.2019 року між спілкою та ОСОБА_1 укладено договір №1025, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 09 міс., тобто до 08.02.2020 року.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 10000, 00грн.

За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 27, 5 % процентів річних.

Виплата процентів здійснюється в кінці дії Договору на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору).

На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 10 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1981 від 08.05.2019 року.

Додатковим договором №1 до Договору №1025 п. 1.2. Договору викладено у наступній редакції: «Договір укладено на 10 міс. Днем початку дії Договору є 08.05.2019 року. Днем закінчення строку дії Договору є 08.04.2020 року.»

19.09.2019 року між спілкою та ОСОБА_1 укладено договір №2576, за умовами якого вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти та внесок на умовах та в порядку, встановленому цим Договором. Договір укладено на 08 міс., тобто до 19.05.2020 року.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 10000, 00грн.

За п. 2.2.1 процентна ставка за договором встановлюється у фіксованому розмірі 28 % процентів річних.

Виплата процентів здійснюється в кінці дії Договору на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі (п. 2.3.3 Договору).

На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 10 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №4668 від 19.09.2019 року.

Письмова вимога позивача від 12.08.2020 року про повернення внеску (вкладу) за договорами залишилася без реагування та відповідно й без задоволення, що сторонами не оспорювалось в ході вирішення справи.

Згідно довідки про доходи №561401, сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01.10 2019 року по 30.09.2020 року складає 42 414, 43 грн.

28.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до ЧЧ ХВП з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яку зареєстровано в ЄО №20981.

Заяву позивача від 12.08.2020 року про повернення коштів на депозиті №1025 від 08.05.2019 року та №2576 від 19.05.2019 року та нарахованих і не виплачених відсотків відповідачем залишено без реагування та відповідно й без задоволення.

Згідно медичного висновку від 21.12.2020 року ОСОБА_1 має вади, що перешкоджають самообслуговуванню: вади зору, слуху.

ОСОБА_1 станом на 11.01.2021 року за депозитним договором №1025 від 08.05.2019 року сума невиплачених відсотків складає 188, 03 грн., членського внеску - 10 000, 00 грн.; а за депозитним договором №2576 від 19.09.2019 року сума невиплачених відсотків складає 1500, 63 грн., членського внеску - 10 000, 00 грн., що підтверджено особовою карткою по гривневому депозиту.

V. Оцінка Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки», членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення.

Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки»).

Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки» визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.

Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо.

Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом.

Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами.

Відповідно до статуту КС «Громада» (розміщеного на офіційному сайті спілки http://ksgromada.com.ua) для досягнення мети своєї діяльності кредитна спілка, окрім іншого: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Отримувати кредити від імені членів кредитної спілки можуть також селянські (фермерські) господарства та приватні підприємства, які знаходяться у їх власності. Розмір кредиту, наданого одному члену кредитної спілки, не може перевищувати 20 відсотків від капіталу кредитної спілки; залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Зобов`язання кредитної спілки перед одним своїм членом не можуть бути більше 10 відсотків від загальних зобов`язань кредитної спілки (п.п .а-в. п. 5.1 Статуту).

Внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. (п. 26.1 Статуту)

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що незалежно від того чи був укладений договір банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу чи на умовах повернення вкладу із закінченням встановленого договором строку, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, заміна умов зобов`язання, виплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконанням сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням приписів законодавства, умов договору та наданих позивачем доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача про стягнення вкладу та відсотків за користування вкладом.

Судом встановлено, що позивач звернувшись до відповідача із вимогою про повернення депозитних внесків та відсотків нарахованих за договорами, відповіді та грошові кошти не отримав.

У відзиві на позов представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що невиконання спілкою своїх обов`язків за договорами обумовлені у тому числі і форс-мажорними обставинами, які відбуваються в країні.

Разом з тим, твердження відповідача про наявність форс-мажорних обставин, спростовуються п. 4.2. Договорів, за яким перелік обставин, які сторони віднесли до таких, які не могли передбачити або запобігти, і на час їх дії сторони звільняються від виконання зобов`язань. Карантину в даному переліку немає. Доказів повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин з боку відповідача не надано.

Зміни до договору №1025 від 08.05.2019 року та договору №2576 від 19.09.2019 року шляхом укладення додаткових угод, для врегулювання питання введення карантину сторонами не укладались.

Сертифікат Торогово-Промислової палати про наявність форс-мажорних обставин відповідачем не долучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Серед невичерпного переліку форс-мажорних обставин у цій нормі знаходиться і карантин.

Разом з тим саме по собі запровадження всеукраїнського карантину не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання абсолютно всіх договірних зобов`язань. Зацікавлена сторона повинна довести, що вона не в змозі виконувати конкретні зобов`язання і що цю неможливість зумовив саме карантин. Тобто особа має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленим карантином та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором.

Тобто при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

На необхідність доведення обставин форс-мажору також вказується в Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980, яка набула чинності для України 01.02.1991. В статті 79 зазначеної Конвенції більше детально визначено порядок дій сторін щодо звільнення від відповідальності у випадку виникнення форс-мажору.

Виходячи з наведеного, суд не бере до уваги твердження відповідача про неможливість виконання умов договорів унаслідок настання форс-мажорних обставин.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Сума до стягнення, яка заявлена позивачем в частині вкладу підтверджується наданими відповідачем розрахунками, що сприймається судом як визнання стороною відповідача заявленого до стягнення розміру грошових коштів.

Сума до стягнення, яка заявлена позивачем по відсотках не підтверджена позивачем належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України.

Разом з тим, представником відповідача, надано суду розрахунок, що виготовлено з використанням бухгалтерської програми та вірність розрахунку завірена Головою правління «Громада» у відповідності до якого за ОСОБА_1 обліковується несплачена сума відсотків станом на 11.01.2021 року за договором №1025 від 08.05.2019 року - 188, 03 грн., за депозитним договором №2576 - 1500, 63 грн.. Вказаний розрахунок відповідає вимогам Закону щодо доказів, з огляду на що сприймається судом як належний.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в часті нарахованих відсотків підлягають частковому задоволенню і з урахуванням наданого розрахунку та закінчення строку дії договору з настанням якого припиняється нарахування відсотків, до стягнення підлягає сума за відсотками за договором №1025 від 08.05.2019 року - 188, 03 грн., за договором №2576 - 1500, 63 грн..

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення 3% пені відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Положеннями ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність.

Згідно ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Отже, враховуючи встановлені обставини у справі суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % пені за неналежне невиконання умов договору №1025 у розмірі 2 291, 60 грн., а за договором №2576 у розмірі 1866, 66 грн., відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» з огляду на що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, виходячи з приписів законодавства та матеріалів справи, ні Договором №1025 від 08 травня 2019 року та Договором №2576 від 19 вересня 2019 року, ні законом не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі порушення фінансовою установою прав вкладника на отримання вкладу та відсотків за ним.

Крім того, на думку суду, позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, а також не доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням відповідача щодо неповернення позивачу усієї суми вкладу та відсотків і виникненням у позивача страждань.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 21 688, 66 грн., яка складається з: банківського вкладу за Договором №1025 від 08.05.2019 року у розмірі 10 000, 00 грн.; процентів станом на 11.01.2021 рік у розмірі 188, 03 грн.; 3% пені у розмірі 68, 70 грн.; банківського вкладу за Договором №2676 від 19.09.2019 року у розмірі 10 000, 00 грн.; процентів станом на 11.01.2021 рік у розмірі 1500, 63 грн.; 3% пені у розмірі 56, 00 грн.. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю.

VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зокрема, згідно квитанції №ПН1452 від 06 листопада 2020 року позивачем сплачено 840, 80 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000, 00 грн., суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000, 00 грн., позивачем доказів не надано, внаслідок чого неможливо встановити дійсний розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ЗУ «Про кредитні спілки», ст. ст. 525, 526, 617, 629 ЦК України, ст.ст.12, 19, 133, 141, 260, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Кредитної спілки «Громада» (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 52) про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за депозитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з кредитної спілки «Громада» (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 52) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) грошові кошти за Договором банківського вкладу №1025 від 08.05.2019 року у розмірі 10 256, 73 грн., з яких: вклад - 10 000, 00 грн.; проценти - 188, 03 грн.; 3% пені у розмірі 68, 70 грн.;

Стягнути з кредитної спілки «Громада» (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 52) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) грошові кошти за Договором банківського вкладу №2676 від 19.09.2019 року у розмірі 11 556, 63 грн., з яких: вклад - 10 000, 00 грн.; проценти - 1500, 63 грн.; 3% пені - 56, 00 грн.;

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з кредитної спілки «Громада» (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 52) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) 840, 80 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.3 розділу ХІI «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Кредитна спілка «Громада», , місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Робоча, буд. 52.

Повний текст рішення складено 21.01.2021 року.

Суддя Є.М. Булах