Справа №463/9644/19
Провадження №2-п/463/20/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення з останньої на її користь заборгованості по орендній платі за договором № 21 від 01.12.2018 в розмірі 117 217,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликалась на те, що 01.12.2018 між сторонами укладено договір оренди № 21, відповідно до якого позивач передала відповідачу в строкове платне користування (оренду) частину нежитлових приміщень площею 65,2 кв.м., які розташовані в будівлі за адресою АДРЕСА_1 . За умовами договору, об`єкт оренди переданий орендарю на строк 1 рік, а плата за користування приміщеннями за один календарний місяць становить 14 996 грн. Всупереч умовам договору, відповідач не належним чином виконує свої обов`язки щодо плати за користування об`єктом оренди. Станом на 31.10.2019 заборгованість з орендної плати становить 117 217 грн. Дану суму просила стягнути в примусовому порядку.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28.04.2020 вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі за договором № 21 від 01.12.2018 в розмірі 117 217,00 грн. Також стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1172,17 грн.

Відповідач звернулась до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, мотивуючи тим, що їй не було відомо про розгляд справи, оскільки вона не отримував повістки. Крім того, сторони при укладенні договору виступали як суб`єкти господарювання, а відтак, спір має розглядатись в порядку господарського судочинства за місцезнаходження відповідача. Строк для подання заяви про перегляд заочного рішення просить поновити, оскільки з матеріалами справи адвокат Гавриш М.Я. ознайомився лише 09.02.2021. Крім того, у зв`язку з територіальною віддаленістю та відсутністю у відповідача юридичних знань не змогла вчасно подати заяву про перегляд заочного рішення.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала. Дала пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить таку задовольнити.

Представник позивача у справі в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що строк для подання заяви про перегляд заочного рішення належить поновити, а саму заяву залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, як зазначено в ч. 3 цієї статті, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно матеріалів справи, копія заочного рішення направлялась на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві однак не була отримана нею і конверт повернувся до суду без його вручення адресату (а.с.62, 63). Копія заочного рішення вручена наручно представнику відповідача 09.02.2021, що стверджується підписом останнього на відповідній заяві (а.с.66). Заява про перегляд такого рішення подана засобами поштового зв`язку 05.04.2020, що також стверджується відповідною відміткою на конверті (а.с.84). Тобто заява подана по спливу 20 днів з дня вручення представнику відповідача повного заочного рішення.

Разом з тим, слід врахувати територіальну віддаленість відповідача, а також той факт, що внаслідок карантину були запровадженні різного роду обмеження, які очевидно були перешкодою для належної підготовки заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно, причини пропуску строку слід визнати поважними, і як наслідок, поновити такий строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту як ст. 288 ЦПК України, ці підстави повинні бути в сукупності, є взаємозалежними і окремо одна від одної не можуть бути правовим підґрунтям для скасування заочного рішення.

Судом встановлено, що справа розглянута за відсутності відповідача. При цьому, судові повістки направлялись за адресою АДРЕСА_2 , тоді як згідно даних паспорта відповідача (а.с.79) остання зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

Поважних причин своєї неявки відповідач не зазначає. Відповідно, суд такого питання не досліджує.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи відповідача про підвідомчість цього спору господарським судам.

Так, частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Свобода договору, відповідно до ст. 627 ЦК України, розкривається в ст. 6 цього Кодексу, за змістом якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

У справі яка розглядається в укладеному між сторонами договорі чітко зазначено, що позивач діє як фізична особа-підприємець, а відповідач виключно як фізична особа. Тому немає підстав вважати, що відповідач укладаючи такий договір діяла як фізична особа-підприємець та й зрештою, на думку суду він не вправі в межах розгляду даної справи тлумачити такий договір.

Також не відповідає дійсності твердження відповідача про те, що позивач зверталась до суду з заявою про залучення належного відповідача, а суд таку заяву не розглядав.

Зокрема, позовна заява надійшла до суду 12.11.2019, а вже наступного дня, тобто 13.11.2019 представник позивача подала до суду заяву про допущену помилку в позовній заяві, зокрема щодо статусу відповідача, яку слід вважати виключно фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем (а.с.21).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом із тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У справі яка розглядається представник позивача наступного дня повідомив суд про допущену помилку, а відтак, підстав для відмови у відкритті провадження не було і будь-який протилежний підхід був би занадто формальним ставленням, якого не повинно бути згідно практики ЄСПЛ.

Посилань на будь-які інші докази, які б свідчили про необхідність провести екстраординарну процедуру перегляду судового рішення заява відповідача не містить, що в кінцевому виключає можливість її задоволення.

Керуючись ст. ст. 260, 284, 288 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Поновити відповідачу ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 24.05.2021.

Суддя: Леньо С. І.