№ 201/2252/14-ц
провадження 2/201/109/2021
УХВАЛА

27 травня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсиббанк» 19 лютого 2014 року звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору та судових витрат. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, позовні вимоги не змінювалися, доповнювалися і уточнювалися, до участі в справі залучено замість ПАТ «Укрсиббанк» його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Справа по суті не слухалася, розглядалися клопотання, неодноразово виносилися різні ухвали, спір по суті не вирішено.

В судове засідання представником відповідача ОСОБА_1 подано клопотання про зупинення провадження по справі в зв`язку з неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої цивільної справи, що розглядається в Шевченківському районному суді м. Києва (за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсиббанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання договору факторингу недійсним).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду від 21 вересня 2017 року вказане клопотання було розглянуто та задоволене і провадження в справі зупинено.

В травні 2021 року стороною позивача подано до суду клопотання про відновлення провадження в справі, оскільки відпали ті обставини, заради яких було зупинено провадження в справі і судами розглянуті інші справи, рішення по ним набрали законної сили. У зв`язку з вказаним слід вирішити питання про поновлення провадження в цій цивільній справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2021 року вказане клопотання було розглянуто та задоволено.

В судове засідання від сторони позивача надійшло клопотання (заява) про закриття провадження в справі через відмову позивача від цих своїх вимог позову в зв`язку з вирішенням спору. Суд вважає можливим задоволення клопотання та закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та заяви представника позивача, враховуючи його право і повноваження на таке клопотання, роз`яснивши наслідки такої заяви та враховуючи її обґрунтованість, зважуючи на вище вказані обставини і на те, що заява не порушує інтереси учасників справи та інших осіб, суд вважає можливим клопотання задовольнити.

Також суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, закриття провадження в справі за заявою позивача з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що право позивача і повноваження його представника на таке клопотання є, заява не порушує інтереси учасників справи та інших осіб, тому суд вважає можливим клопотання задовольнити і провадження по справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 255, ст. 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Прийняти відмову позивача від позову.

Провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору та судових витрат закрити.

Ухвала набрала законної сили 27 травня 2021 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -