Єдиний унікальний номер: 378/221/21
Провадження № 2/378/130/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2021 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю. С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання права власності на частку в майні подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 (проживає в АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (проживає в АДРЕСА_1 ), треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з посиланням на те, що 18.12.2019 Ставищенським районним судом рішенням суду розірвано шлюб між ними (сторонами). В період шлюбу 21.12.2012 року, як подружжя, надала згоду на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, 1958 року побудови, розташованого по АДРЕСА_1 та земельних ділянок за цією ж адресою за спільні кошти подружжя для подальшого використання його в інтересах сім`ї. Цього ж дня 21.12.2012 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продали (передали у власність), а ОСОБА_2 купив (прийняв у власність) вказаний житловий будинок, та дві земельні ділянки кадастрові номери :01:012:0038, :01:012:0039, за вказаною адресою. Вищевказаний житловий будинок належав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченого 09.10.2001 року Ставищенською районною державною нотаріальною конторою, реєстр №3612, що зареєстрований в Білоцерківському МБТІ в книзі №1 за №110. З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна їй стало відомо про те, що ОСОБА_2 , на якого оформлено земельні ділянки та договір купівлі-продажу житлового будинку, до реєстратора КП КОР «Південне БТІ», яке до 01.01.2013 року здійснювало реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно, або згодом до реєстраційної служби для вирішення питання реєстрації спірного нерухомого майна не звертався, останній ухиляється від вчинення дій, направлених на реєстрацію права власності, а вона позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу спірного майна.

Позивач просить визнати вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки кадастровий номер :01:012:0038 і кадастровий номер :01:012:0039, розташовані по АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя (її -позивачки та відповідача), та визнати за нею (позивачкою) право власності в порядку визначення частки в майні подружжя на: Ѕ частину вказаного житлового будинку та по Ѕ частині вказаних земельних ділянок.

Представник позивача - ОСОБА_6 в підготовче судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, в зв`язку з визнанням відповідачем позову просить справу розглядати без нього та позивача.

Відповідач в підготовче судове засідання не прибув, подав заяву, якою проти задоволення позову не заперечує позовні вимоги визнає (а. с. 91).

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 89, 96, 97).

Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача про визнання позову, перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи встановлено, що сторони з 14 вересня 2011 року по 18 грудня 2019 року перебували в шлюбі (а.с. 11).

В період шлюбу 21.12.2012 року позивачка ОСОБА_1 , як подружжя, надала згоду ОСОБА_2 на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , та земельних ділянок за цією ж адресою за спільні кошти подружжя для подальшого використання його в інтересах сім`ї. (а. с. 16).

Цього ж дня 21.12.2012 треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продали, а відповідач ОСОБА_2 купив вищевказаний житловий будинок по договору купівлі продажу (а. с. 64-65), крім того, третя особа ОСОБА_4 продав, а відповідач ОСОБА_2 купив дві земельні ділянки за вказаною адресою: кадастровий номер :01:012:0038, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2485 га, та кадастровий номер :01:012:0039, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,513 га (а.с. 54-55).

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

У відповідності ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищевказані житловий будинок та земельні ділянки по АДРЕСА_1 , придбані сторонами в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, їх частки є рівними, і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню, і за кожною із сторін слід визнати право власності на Ѕ частину вказаного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 68, 69 ч. 1, 70 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141-142, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати житловий будинок та земельні ділянки кадастровий номер :01:012:0038 і кадастровий номер :01:012:0039, розташовані по АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки кадастровий номер :01:012:0038, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2485 га, розташованої по АДРЕСА_1 ; 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки кадастровий номер :01:012:0039, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,513 га, розташованої по АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки кадастровий номер :01:012:0038, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2485 га, розташованої по АДРЕСА_1 ; 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки кадастровий номер :01:012:0039, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,513 га, розташованої по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 458 (чотириста п`ятдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 здержавного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 458 (чотириста п`ятдесят вісім) гривень 40 копійок, сплачених по квитанції № 22 від 25 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 28 травня 2021 року

Суддя Н. М. Марущак