ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1737/21
провадження № 2/753/4401/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Курічової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козленко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір № 8831471 від 27.12.2019, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - Товариство).

На обґрунтування позову зазначила, що 27.12.2019 між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір № 8831471, відповідно до якого вона отримала кредит на суму 4 000,00 гривень. Умови цього договору є несправедливими та суперечать нормам законодавства, а саме - договір укладено в порушення норм ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 2 ст. 11, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки працівники ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» при видачі кредитних коштів не ознайомили її з умовами кредитування та ризиками, вона ніде про це не ставила підпис, кредитор не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання кредиту. Окрім того, п. 2 договору, відповідно до якого розмір процентів на прострочену позику становить 2,70 % у день, є несправедливою умовою, оскільки сума компенсації становить більше 50 %, а також відповідач не повідомляв її про умови та строки обробки її персональних даних. Стверджує, що укладений договір є таким, що не повинен прирівнюватись до договорів, укладених у письмовій формі.

Ухвалою суду від 03.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

15.02.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - Остапенко В.І., в якому він просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На обґрунтування зазначив, що укладений між сторонами договір відповідає волевиявленню сторін та вимогам закону, протягом строку дії договору у позичальника жодних застережень та претензій щодо умов позики та її погашення не виникало, вона також не заявляла додаткових вимог щодо умов позики, та в подальшому прийняла надані Товариством грошові кошти, більше того, позичальником оскаржуваний договір було пролонговано додатковими угодами. Також позичальник самостійно визначила для себе необхідний обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого виявила намір вступити з Товариством у договірні відносини на умовах, визначених правилами. На період дії карантину, за весь час користування позикою та до повного виконання позичальником зобов`язань по поверненню позики застосовується базова процентна ставка 1,60 % за кожен день користування позикою.

Ухвалою суду від 02.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином у порядку ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі та задовольнити її позов.

Відповідач направив до суду заяву з проханням розглянути справу без участі його представника, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію» правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

З копії договору № 8831471 від 27.12.2019 встановлено, що позивач використала для підписання договору електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Суд дійшов висновку, що без отримання позивачкою листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Таким чином, 27.12.2019 позивач підписала (акцептувала) оферту, чим засвідчила, зокрема, ознайомлення з умовами оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору.

Договір укладено згідно з ч. 2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру.

Судом встановлено, що 27.12.2019 між Товариством та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 8831471, відповідно до умов якого Товариство зобов`язалося передати Позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн на визначений строк, а Позичальник зобов`язувався повернути суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики.

В Договорі зазначено про умови надання позики, в тому числі: сума позики - 4 000,00 грн.; строк, на який надається позика - 30 днів; дата повернення позики (останній день) - 26.01.2020 року: базова процентна ставка у день - 1.60%; процентна ставка за кожний день прострочення у день - 2.70%.

Таким чином, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2020 між Товариством та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1238891 до Договору позики № 8831471 від 27.12.2019, якою сторони погодили продовжити строк користування позикою та внести зміни та викласти наступні розділи у графіку повернення Позики та сплати Процентів в п.2 Договору у новій редакції. А саме: Дата повернення позики - 01.03.2020; Розмір процентів на Позику річних - 264.63%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику у % - 46,40%; Вартість позики за весь строк, на який видано позику, у грн. - 1856.00 грн; загальна вартість Позики та Процентів, у грн. - 5 856.00 грн.

01.03.2020 між Товариством та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1471131 до Договору позики № 8831471 від 27.12.2019, якою Сторони погодили продовжити строк користування позикою та внести зміни та викласти наступні розділи у графіку повернення Позики та сплати Процентів в п.2 Договору у новій редакції. А саме: Дата повернення позики - 16.03.2020 ; Розмір процентів на Позику річних - 539.65%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику у % - 116,80%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику, у грн. - 4 672.00 грн; Загальна вартість Позики та Процентів, у грн. - 8 672,00 грн.

16.03.2020 між Товариством та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1608732 до Договору позики № 8831471 від 27.12.2019, якою Сторони погодили продовжити строк користування позикою та внести зміни та викласти наступні розділи у графіку повернення Позики та сплати Процентів в п.2 Договору у новій редакції. А саме: Дата повернення позики -31.03.2020; Розмір процентів на Позику річних - 540.51%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику у % - 139,20%; Вартість позики за весь строк, на який видано Позику, у грн. - 5568,00 грн; Загальна вартість Позики та Процентів, у грн. - 9568,00 грн.

31.03.2020 року між Товариством та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1706428 до Договору позики № 8831471 від 27.12.2019, якою Сторони погодили продовжити строк користування позикою та внести зміни та викласти наступні розділи у графіку повернення Позики та сплати Процентів в п.2 Договору у новій редакції. А саме: дата повернення позики - 12.04.2020; розмір процентів на Позику річних - 539,92%; вартість позики за весь строк, на який видано позику у % - 156.80%; вартість позики за весь строк, на який видано позику, у грн. - 6272.00 грн; загальна вартість позики та процентів, у грн. - 10272.00 грн. Усі інші положення Договору № 8831471 від 27.12.2019 року залишились без змін.

Згідно Розділу 2,6 положень Правил надання грошових коштів у позику, затверджених ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язання Позичальника є грошові кошти (сума Позики та нарахованих Процентів), що підлягають поверненню та сплаті Позичальником Позикодавцю на умовах, встановлених Договором позики та Правилами. Позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманої Позики та сплатити нараховані Проценти в строк, визначений Договором позики, або достроково, будь-яким доступним йому способом, зазначеним у Договорі позики та/чи на сайті Товариства. Розмір процентів на позику і процентів на прострочену позику узгоджений Сторонами до підписання Договору позики та зазначений в Договорі позики.

Згідно копії паспорту позики, яка надається споживачу відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» із зазначенням його права безкоштовно отримати копію проекту договору позики у письмовій чи електронній формі; право відмовитися від договору позики протягом 14 календарних днів у порядку та умовах, визначених умовами договору та Закону України «Про споживче кредитування»; право дострокового повернення позики без додаткової плати за дострокове повернення позики.

Згідно умов Договору позики № 8831471 від 27.12.2019, а саме п. 2 Договору - вартість позики за весь строк на який видано позику становить 1 920,00 грн. а загальна вартість Позики та процентів становить 5 920,00 грн.

Отже, Товариством виконано усі вимоги, що визначені для надання споживчого кредиту у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договором позики, укладеним між Позичальником та Товариством, не передбачено стягнення неустойки (штрафу, пені) за невиконання Позичальником взятих на себе зобов`язань. Таким чином, Позичальнику нараховуються виключно проценти за користування позикою, які за своєю правовою природою не є компенсацією.

Аналізуючи умови оспорюваного договору та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність у ньому несправедливих умов, а твердження Позивача з даного приводу розцінюється судом як небажання виконувати взяті на себе договірні зобов`язання та спосіб захисту власних інтересів.

Відповідно до ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак п. 2 Договору передбачає, що за порушення Позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми позики за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь Товариства нараховані проценти на прострочену позику 2,7 % від суми позики за кожен день прострочення повернення, що не становить понад 50 % суми позики.

В позовній заяві позивач зазначає також про недійсність п. 4.3 договору позики, посилаючись на порушення відповідачем положень, встановлених п.п. 5, 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних».

Суд також не вбачає підстав для визнання недійсним п. 4.3 договору, оскільки позивач, підписуючи спірний договір, погодилася з пунктом 4.3 договору та надала згоду на обробку її персональних даних відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних».

Разом з тим, позивач не позбавлена можливості відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» пред`явити вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних або відповідно до п.11 ч. 2 ст. 8 вказаного Закону має право відкликати згоду на обробку персональних даних. Доказів того, що позивач скористалася таким правом, суду не надано.

Посилання позивача на ненадання відповідачем повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні оспорюваного договору і нечесну підприємницьку практику є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях та спростовуються змістом договору про надання позики.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1. ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Підставою недійсності правочину відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Дослідивши умови кредитного договору, суд вважає, що оспорюваний договір не містить несправедливих умов, визначених ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та не містить підстав, передбачених ст. 215 ЦК України для визнання його недійсним.

Окрім того, позивачка з умовами договору про надання позики, графіком розрахунку до договору позики та сукупною вартістю позики була ознайомлена, підтвердила свою згоду з такими, підписавши спірний договір та отримавши кошти внаслідок його укладення.

Таким чином, при укладенні оспорюваного договору позики сторонами було додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів".

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

За вказаних обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору.

Керуючись нормами ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 264-265, 268, 273, п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Курічова В.М.