Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2288/20

18 травня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом доОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , інвентаризаціною вартістю 417254 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, натомість направили на адресу суду заяви аналогічного змісту, в яких вони просять дану справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнають і не заперечують проти їх задоволення.

Представник відповідача - Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, натомість на адресу суду надійшов лист за підписом сільського голови, в якому він просить дану справу слухати у відсутності їхнього представника за наявними у справі матеріалами, позов підтримують, в прийнятті рішення покладаються на думку суду.

Вислухавши позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пасічна Надвірнянського району. Її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 85 років батько позивача - ОСОБА_4 помер, про що 29.09.2017 року виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області складено відповідний актовий запис за №54 (а.с.10).

За час свого життя батьки позивача розпочали будувати житловий будинок АДРЕСА_1 . Будівництво вказаного домоволодіння вони закінчили у 1962 році, яке було зареєстроване в погосподарській книзі на батька ОСОБА_4 , що був головою господарства. Дана обставина підтверджується довідкою Пасічнянської сільської ради №3085 від 03.11.2020 року (а.с.15).

За свого життя ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №4. З даного заповіту вбачається, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все належне йому майно, з чого б воно не складалося та де б воно не було, в тому числі домоволодіння в АДРЕСА_1 заповів позивачу ОСОБА_1 (а.с.9).

Після смерті батька позивач у встановлений законодавством 6-ти місячний строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. При цьому, у вказаний 6-ти місячний строк матір позивача - ОСОБА_2 відмовилася від своєї обов`язкової частки у спадщині та відмовилася від оформлення та отримання свідоцтва на свою Ѕ частку спільної сумісної власності нажитої разом із своїм чоловіком (батьком позивача) домоволодіння. Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом і інших спадкоємців немає (а.с.14).

Під час оформлення спадщини приватним нотаріусом було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом за №492 та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, однак у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на житловий будинок позивачу було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності), який би підтвердив право власності померлого ОСОБА_4 на вищевказане будинковолодіння, про що видано постанову приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. за №02-31/550 від 27.10.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.21).

Таким чином, ОСОБА_1 має право прийняти спадщину після смерті свого батька в порядку спадкування за заповітом. Однак в зв`язку з відсутністю оформлених відповідно до чинного законодавства документів, що підтверджували б належність вищевказаного майна спадкодавцю позивач не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно та змушена звернутися до суду з цього приводу.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 / з подальшими змінами/.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі - є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, а тому враховуючи наведене, ОСОБА_4 набув у встановленому на той час порядку право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Як з`ясовано судом, на даний час реєстрація права власності на вищевказане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась, що підтверджується довідкою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» за № 358 від 21.09.2020 року та відповідно до якої інвентаризаційна вартість домоволодіння на час проведення технічної інвентаризації становить 417254 грн (а.с.20).

Судом також достовірно перевірено, що за домоволодінням АДРЕСА_1 , рахується земельна ділянка площею 0,1336 га., для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, господарських будівель та споруд, на яку позивачем отримано свідоцтво про право власності (а.с.12, 13).

Крім того, з метою узаконення вказаного домоволодіння, за клопотанням позивача працівниками ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» було проведено обмір та оцінку будівель і 21.09.2020 року видано технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_1 , згідно якого воно складається із житлового будинку «А», загальною площею 114,4 м.кв., житловою площею 55,7 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б», площею 36,1 м.кв., сараю «В», площею 73,1 м.кв., сараю «Г», площею 57,7 м.кв., сараю «Д», площею 13,2 м.кв., сараю «Ж», площею 7,0 м.кв., воріт «№1», площею 13,7 м.кв., воріт «№2», площею 6,3 м.кв., огорожі «№3», площею 40,2 м.кв., огорожі «№4», площею 27,2 м.кв., огорожі «№5», площею 13,0 м.кв. (а.с.16-19).

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також представник відповідача: Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області позовні вимоги ОСОБА_1 визнають і не заперечують проти їх задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки інших спадкоємців на вказане спадкове домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивач ОСОБА_1 може бути власником домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст.319, 321, 328, 392, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_2 , право власності на спадкове майно, а саме домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і складається з житлового будинку «А», загальною площею 114,4 м.кв., житловою площею 55,7 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б», площею 36,1 м.кв., сараю «В», площею 73,1 м.кв., сараю «Г», площею 57,7 м.кв., сараю «Д», площею 13,2 м.кв., сараю «Ж», площею 7,0 м.кв., воріт «№1», площею 13,7 м.кв., воріт «№2», площею 6,3 м.кв., огорожі «№3», площею 40,2 м.кв., огорожі «№4», площею 27,2 м.кв., огорожі «№5», площею 13,0 м.кв., інвентаризаціною вартістю 417254 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 28.05.2021 року.