Справа № 583/51/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) заінтересована особа державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапив`янська Вікторія Вячеславівна (місцезнаходження: вул. Москалівська буд. 58, м. Харків, 61052) про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанов державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог.

06.01.2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Безпалько С. В. звернувся з вказаною скаргою, в якій просить поновити строк звернення до суду з вказаною скаргою; визнати дії державного виконавцяМіжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапив`янської В. В. в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ОСОБА_1 у Охтирському відділенні №1 Сумської філії АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , (номер пластикової платіжної картки для виплат НОМЕР_3 ) у виконавчому провадженні №60956965 неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапив`янської В. В. в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ОСОБА_1 у Охтирському відділенні №1 Сумської філії АТ КБ«ПриватБанк» НОМЕР_2 , (номер пластикової платіжної картки для виплат НОМЕР_3 ) у виконавчому провадженні №60956965.

Свої вимоги мотивує тим, що за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року з ОСОБА_1 стягнуто в доход держави в рахунок відшкодування витрат за проведення товарознавчої експертизи 858 грн.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.08.2018 року задоволено подання Охтирського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. В зв`язку з чим ОСОБА_1 направлено до місць позбавлення волі для відбування призначеного вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2018 року покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі зазначеного вироку суду 21.12.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (виконавче провадження 60956965), відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти на відкритих рахунках, а також на рахунках що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на заборонені законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1146, 38 грн.

З метою отримання соціальних виплат, а саме пенсії по інвалідності, ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_1 відкрила у АТ КБ «ПриватБанк» розрахунковий рахунок НОМЕР_2 до якого отримала пластикову картку НОМЕР_3 . На вказаний рахунок зараховується пенсія по інвалідності, що виплачується ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 позбавлена засобів до існування, оскільки кошти, які надходять на її рахунок у виді пенсії у зв`язку з інвалідністю, заблоковані.

Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2021 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду на 15.01.2021 року.

В судовому засідання 15.01.2021 року розгляд справи було відкладено за клопотанням державного виконавця на 20.01.2021 року.

18.01.2021 року від державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапив`янської В.В. надійшов відзив на скаргу (а.с. 44-48), в якому вона просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки, права особи, яка звернулася зі скаргою порушені не були. Державний виконавець зазначила, що нею була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60956965 з примусового виконання виконавчого листа № 583/706/18, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 25.05.2018, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження. В ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 60956965 державним виконавцем були направлені електронні запити до Пенсійного фонду України щодо отримання боржником доходів та пенсії, та до Державної податкової служби щодо зареєстрованих за боржником відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах.

21.12.2020 року державним виконавцем на підставі вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт коштів боржниці ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 60956965, якою накладено арешт на всі грошові кошти боржниці, які знаходяться на відкритих рахунках в банках або інших фінансових установах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника у розмірі 1146,38 грн, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Державний виконавець звертає увагу на те, що банк або інші фінансові установи після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику, повинен був повідомити, що рахунок, на який накладено арешт, є рахунком зі спеціатьним режимом використання, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання. Однак, ані вищевказаними установами, ані боржницею ОСОБА_1 не надано належне документальне підтвердженя того, що рахунки, на яких містяться кошти, є рахунками із спеціальним режимом використання або спеціальними рахунками.

Крім того, якщо боржнику відомо про існування рішення суду, яке набрало законної сили воно підлягає обов`язковому виконанню, незалежно від того чи знаходиться це рішення на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. Таким чином, доводи ОСОБА_1 про неможливість добровільного виконання рішення є безпідставними, оскільки, сума заборгованості з урахуванням витрат виконавчого провадження і виконавчого збору в розмірі 1146,38 грн. не перевищує навіть одного прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, державний виконавець вказує на те, що він діяв відповідно до норм закону в межах своїх повноважень, а тому права ОСОБА_1 порушені не були, оскільки постанова про арешт коштів боржника від 21.12.2021 року по виконавчому провадженю № 60956965 містить застереження щодо виключення можливості накладення фінансовою установою арешту на кошти, що містяться на рахунках накладення арешту, та/або звернення стягнення на які заборонено законом, а сам арешт накладається безпосередньо фінансовою установою, яка зобов`язана повернути постанову без виконання у випадку встановлення, що арешт накладений на кошти, що знаходять на рахунках, на які він не може бути накладений.

В судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Безпалько С. В. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги за скаргою підтримав в повному обсязі.

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапив`янська В. В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується, неявка вказаних осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, враховуючи визначені строки розгляду даної скарги, а також з урахуванням того, що всі учасники справи про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку, представник скаржника надав заяву про розгляд справи у його відсутність, суд вважає можливим розгляд скарги проводити у їх відсутність.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на виконанні в Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження №60956965 про стягнення з ОСОБА_1 витрат за проведення товарознавчої експертизи 858 грн.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапив`янською В. В. від 21.12.2020 рокув межах виконавчого провадження № 60956965 накладено арешт на грошові кошти на відкритих рахунках, а також на рахунках що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на заборонені законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1146, 38 грн. (а. с. 4).

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи безтерміново, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА від 25.11.2018 року (а. с. 6).

10.03.2020 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 оформити її пенсійні права, в тому числі, одержувати платіжні картки, PIN-код, розписуватися в їх одержанні, строком на один рік, тобто до 10.03.2021 року, що підтверджується довіреністю від 10.03.2020 року посвідченою начальником державної установи «Качанівська виправна колонія (№54)»-начальником арештного дому, полковником внутрішньої служби Явтушенко А. М. (а. с. 5).

Відповідно до довідки Охтирського відділення №1 Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 отримує пенсію по картці НОМЕР_3 , на даний час на кошти, котрі знаходяться на карті накладено арешт, зарахування пенсії було 22.10.2020 року в сумі 4905, 02 грн., 20.11.2020 року в сумі 4905, 02 грн., 22.12.2020 року в сумі 4905, 02 грн. (а.с. 8).

Проаналізувавши наведені вище матеріали виконавчого провадження суд приходить до висновку, що викладені у скарзі ОСОБА_1 доводи не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, і за її межами.

Згідно із ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту ст.451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження, і права чи свободи заявника були порушені.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби ( державних виконавців), та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.1ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець має право, зокрема накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (ч. 7 ст. 18 цього Закону).

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника). Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Як убачається із матеріалів справи, постанова про арешт коштів боржника прийнята державним виконавцем на підставі ст.56 розділу VII Закону України «Про виконавче провадження», що є окремо визначеним заходом примусового виконання рішень.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.ч.1-2 ст.56 Закону).

Дія наведеної норми обмежується забороною, передбаченою ч. 2 ст. 48 цього Закону. Зокрема,забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, наведені норми Закону не містять заборони накладення арешту на кошти, що знаходяться на поточному рахунку боржника, на який зараховується заробітна плата або пенсія боржника. Наявність особливого статусу рахунку, накладення арешту та/або звернення стягнення на який заборонено законом, підлягає доведенню належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог статей 12,13,81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім рахунків, які мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Аналіз норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що державний виконавець виконував свої обов`язки відповідно до закону та в межах своїх повноважень.

Підпунктом 6 пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, визначено, що поточний рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 отримує пенсію по картці4149 4991 4164 7667. Платіжна картка це платіжний засіб, який є особливим видом банківських розрахункових документів і призначений для оплати покупок, товарів чи послуг, оплати інших зобов`язань та отримання готівки з банківських рахунків. Як правило, платіжна картка пов`язана з рахунком, що належить держателю картки.

Судом не встановлено, а боржником не доведено, що поточний рахунок, з яким пов`язана вказана картка, відносяться до рахунка зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено.

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію боржника визначені в ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження». У разі надходження на поточний рахунок боржника виключно пенсії, на нього не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих надходження на поточний рахунок боржника виключно заробітної плати чи пенсії.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 не зверталась до відділу ДВС із заявою про знаходження на її поточному рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» виключно пенсії з наданням відповідних підтверджуючих документів, зокрема виписки по рахунках за останні півроку, та лише після звернення до суду з вказаною скаргою направила 15.01.2021 року відповідне клопотання до державного виконавця з проханням зняти арешт з цього поточного рахунку, про прийняте рішення на час розгляду скарги учасниками провадження відомостей суду не надано.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про незаконність дій державного виконавця з приводу арешту коштів боржника за необґрунтованістю, так як державний виконавець діяла в межах наданих їй повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд вважає, що звернення до суду з вказаною скаргою є передчасним.

Відповідно до частини 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Висновок суду.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, суд вважає, що порушень прав боржниці в даному випадку не встановлено, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Щодо судових витрат.

У відповідності до с. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покласти на заявницю у зв`язку з відмовою в задоволенні її скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81,247, 260, 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 заінтересована особа державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапив`янська Вікторія Вячеславівна про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанов державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2021 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко