Справа № 645/6107/14-ц
Провадження № 2-п/645/42/21
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань Гурської С.Ю.,

за участю:

представника позивача адвоката Лисенко А.О.,

представника відповідача адвоката Зеленського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зеленського Станіслава Віталійовича про перегляд заочного рішення суду від 25 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Зеленського С.В. до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 25.12.2014 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову суму за договором позики та три процента річних 31130 грн. 44 коп. (тридцять одну тисячу сто тридцять гривень 44 копійки ) та судовий збір 311 грн. 30 коп. (триста одинадцять гривень 30 коп.) .

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Зеленського С.В., звернувся до суду із заявою, якою просить скасувати заочне рішення суду від 25 грудня 2014 року, призначивши розгляд справи в загальному порядку.

В обґрунтування заяви посилався на те, що про вказане рішення відповідачу відомо не було, та про його існування дізнався від Державної виконавчої служби, судові повістки при розгляді справи не отримував, а в матеріалах справи відсутні належні докази про отримання відповідачем судових повісток, що свідчить про його необізнаність про розгляд даної справи. Копію заочного рішення відповідач отримав 14.04.2021. Заявник в своїй заяві про перегляд заочного рішення також вказує, що ОСОБА_3 ніколи не брав гроші в борг у ОСОБА_2 та не складав боргової розписки. Копія розписки, що міститься в матеріалах справи є підробною, та відсутність її оригіналу ставить під сумнів факт складання розписки ОСОБА_3 та потребує перевірки в судовому засідання, а свідки можуть підтвердити факт того, що відповідач не брав у борг грошові кошти у позивача.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Зеленський С.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, заяву про перегляд заочного рішення підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Лисенко А.О. заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення від 25.12.2014, вважав рішення законним та обґрунтованим, підстав для його скасування матеріали справи не містять. Дана заява направлена на штучне затягування виконання рішення суду. Заявником не наведено жодної обставини та не надано жодного доказу, та жодної підстави для скасування заочного рішення. Посилання відповідача на показання свідків, які могли б підтвердити відсутність факту позики грошових коштів у позивача, не заслуговують на увагу, оскільки поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Вважає, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Суд, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає заяву про перегляд заочного рішення такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом вказаних норм наявність цих трьох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Так при розгляді справи судом було встановлено, що відповідач по справі про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації проживання.

Отже, відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання, що підтверджують рекомендовані повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

Також необхідно зауважити, що відповідачем не надано доказів того, що він не з`являвся до судового засідання, оскільки судові повістки надсилались за адресою його реєстрації, а будь яких доказів, того, що він на час розгляду справи проживав за іншою адресою суду не надано.

З`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно роз`яснень наданих у інформаційному листі Верховного суду України Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах вбачається, що непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Нових підстав та доказів для скасування заочного рішення заявником не надано, тому заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Доказів, які мають істотне значення для вирішення справи в розумінні ст. 288 ЦПК України відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу для розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження або залишити заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення немає, а тому заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 287 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зеленського Станіслава Віталійовича про перегляд заочного рішення суду від 25 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних залишити без задоволення.

Роз`яснити учасникам справи, що заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних може бути оскаржено у загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним Кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 31.05.2021.

Суддя