Провадження № 2/522/3252/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19 листопада 2018 року, в розмірі 428 374, 50 грн (чотириста двадцять вісім тисяч триста сімдесят чотири гривні 50 копійок), еквівалент 15 000, 00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день здійснення платежу.

В обґрунтування позову зазначено, що 19 листопада 2018 року позичив відповідачці грошові кошти у сумі 416 324,55 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 19.11.2018 р. було еквівалентом 15 000, 00 доларів США. Між сторонами був підписаний «19» листопада 2018 року договір позики, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав відповідачці (позичальникові) грошові кошти у сумі 416 324,55 грн., що в еквіваленті складало на день підписання договору 15 000, 00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві всю суму позики у визначений договором строк. ОСОБА_1 як позикодавець виконав всі умови договору позики, а саме надав вказану в договорі суму грошей позичальникові до підписання договору, однак відповідачка, в свою чергу умови договору взагалі не виконала та гроші в зазначений в договорі строк не повернула, що стало причиною звернення до суду, оскільки всі намагання вирішити питання в добровільному, несудовому порядку виявилися марними.

Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, оскільки не надано підтвердження сплати судового збору, або звільнення від сплати судового збору.

18 грудня 2020 року від представника ОСОБА_1 адвоката Дударенко С.В. надійшло клопотання про долучення квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 06 січня 2021 року відкрито провадження у справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

Ухвалою суду від 14 січня 2021 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Дударенко С.В. про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Дударенко С.В. про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на 655/3000 квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, р.6-2949, 02.11.2005, виданого Першою Одеською державною нотаріальною конторою. У задоволені решти вимог про забезпечення позову відмовлено.

24 травня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.

В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання сповіщався належним чином, про поважність причин не явки суд не повідомив. Відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого (п.1 Договору), позивач (позикодавець) передав відповідачці (позичальникові) грошові кошти у сумі 416 324,55 грн. (чотириста шістнадцять тисяч триста двадцять чотири гривні 55 копійок), що в еквіваленті складало на день підписання договору 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, а позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму позики у визначений договором строк. Договір був складений безпосередньо сторонами по справі, посвідчений Писаренком Є.С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №4029.

Відповідно із п.2 договору, сума позики прийнята в повному обсязі від позикодавця Позичальником до підписання договору.

Відповідно із п.4 договору, сторони домовились, що позичальник зобов`язаний повернути позику в строк до 19 лютого 2019 року.

ОСОБА_1 , як позикодавець, виконав всі умови договору, а саме надав вказану в договорі суму грошей позичальникові до підписання договору, однак відповідачка, в свою чергу умови договору не виконала та гроші у передбачений договором строк не повернула.

Жодних доказів які б спростовували розрахунок заборгованості або підтвердили б факт повернення боргу за договором, відповідачка суду не надала.

Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення боргу у суду не має.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (у тому числі грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 533 ЦК України, Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до положень частини 2 статті 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами.

Згідно зі статтею 524 ЦК зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 статті 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, вважаю, що необхідно просити суд стягнути грошову суму в іноземній валюті із зазначенням в резолютивній частині рішення розміру суми, що підлягає стягненню у іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 428374,50 гривень (сума заборгованості еквівалентно 15000 доларів США * 28,5583 (курс національної валюти станом на день звернення з позовом).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачкою умов договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4283,74 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією, на зазначену суму.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 281-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики від 19 листопада 2018 року, в розмірі 428 374 (чотириста двадцять вісім тисяч триста сімдесят чотири гривні) 50 копійок, що за курсом Національного Банку України на день здійснення платежу є еквівалентом 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, та судовий збір у розмірі 4283,74 грн. (чотири тисячі двісті вісімдесят три гривні 74 коп.).

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 28 травня 2021 року.

Суддя Л. М. Чернявська