Справа № 456/3765/20
Провадження № 2-о/456/4/2021
РІШЕННЯ

іменем України

12 січня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М.

секретар судового засідання Щупак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України,

за участю:

представника заявниці ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

встановив:

Стислий виклад позиції заявника.

В обґрунтування заяви заявниця покликається на те, що вона народилась в Грузії 30 грудня 1962 року. 17.12.1980 року одружилась з ОСОБА_4 . Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , 1981 р.н. та донька ОСОБА_6 , 1982 р.н. Сімейне життя з чоловіком не склалось. ОСОБА_1 з дітьми приїхала в Україну в червні 1990 року. 29 серпня 1990 року вона влаштувалась на роботу на посаду бухгалтера в Мукачівське підприємство по забезпеченню нафтопродуктами, яке реорганізовувалося та перейменовувалося декілька разів, де пропрацювала до скорочення - 24 листопада 1992 року. При прийомі на роботу на неї була заведена особиста карточка, в якій вказані всі її дані та номер і серія мого радянського паспорту. Проживала в гуртожитку РСУ, куди їй дали відношення з роботи, з 1991 року по 1996 рік. Діти навчались в школі № 4 м. Мукачева з 1990 року. На той час в заявниці був паспорт громадянина СРСР, який разом з трудовою книжкою, грошима та іншими документами був викрадений. Паспорт видавався в Грузії. З приводу крадіжки вона зверталась в правоохоронні органи. В 1996 році вона познайомилась зі своїм теперішнім чоловіком і переїхала з Мукачева до нього в м.Стрий. Зареєструвати шлюб вони не змогли, оскільки у заявниці відсутній паспорт. Діти є громадянами України. Син з сім`єю проживає в місті Мелітополь. Донька з сім`єю проживає в м.Стрию. ОСОБА_1 проживаючи в Україні майже 30 років, відчуваючи себе громадянкою України, на даний час позбавлена у всіх правах: не має можливості оформити шлюб, пенсію, зареєструватись по місцю свого проживання. Звернувшись у Головне Управління Державної міграційної служби України у Львівській області, куди була направлена її заява з документами з офісу Президента України, заявниці запропонували звернутись в суд для підтвердження свого проживання в Україні на 1991 рік і лише на підставі цього рішення суду про встановлення цього факту їй зможуть видати паспорт та вирішувати питання про громадянство. У зв`язку з вищевикладеним змушена звернутись до суду з даною заявою.

ОСОБА_1 просить встановити факт постійного проживання її на території України з червня 1990 року.

Заінтересована особа не скористалася правом на подання відзиву.

У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву покликаючись на викладені у ній обставини, суду пояснила, що ОСОБА_1 проживає в Україні вже понад 30 років без документів. Через відсутність паспорта вона не може влаштуватись на роботу, оформити пенсію, звернутись в лікарню за медичною допомогою. Просить суд задоволити заяву.

Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви, покликаючись на те, що свідки, які давали покази в суді познайомилися з ОСОБА_1 після 1996 року, крім цього заявник не надала суду достатньо доказів, які б підтверджували факт проживання заявниці на території України з 1990 року.

Заяв та клопотань учасниками справи не подано.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.25-26).

Заслухавши пояснення сторін, свідків, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу заявлених вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження від 24.01.1963 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Грузинській ССР (а.с.5).

Після реєстрації 17.12.1980 шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 17.12.1980, видане виконкомом Цителі- Цкаровської сільської ради народних депутатів (Исполком Цители-Цкаройского с/совета) (а.с. 6).

Відповідно до звернення ОСОБА_1 вбачається, що остання зверталась до Президента України про надання їй громадянства України (а.с.8-11).

Відповідно до довідки ПАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево» вих.№55 вих. 14.03.2016 та додатку №5 ОСОБА_1 працювала в Мукачівському підприємстві по забезпеченню нафтопродуктами на посаді бухгалтера з 29.08.1990 по 24.11.1992 рр. (а. с. 12).

Відповідно до довідки №01-12/42 від 17.09.2020 виданої Мукачівською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №4 ОСОБА_6 дійсно навчалася в Мукачівській середній школі №4 з 1990 -1992 рр. (а.с.16).

Як вбачається з листа №4601.3.7-6369/46.1-20 Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області від 18.06.2020 ОСОБА_1 повідомлено про те, що для з`ясування обставин щодо громадянства України вона може звернутися до відділу еміграції, громадянства та реєстрації Головного управління, що знаходиться за адресою м.Львів (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 18.11.1994 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_1 (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_3 від 05.08.2000 ОСОБА_12 та ОСОБА_6 одружились 05.08.2000 , про що зроблено відповідний запис № 417 . Після одруження дружині змінено прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.20).

Відповідно до довідки №01-12/41 від 17.09.2020 виданої Мукачівською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №4 ОСОБА_5 дійсно навчався в Мукачівській середній школі №4 з 1990 -1992 рр. (а.с.23).

Відповідно до заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.10.2011 позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_4 до ОСОБА_1 (а.с.42).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що познайомилась з ОСОБА_1 літом 1996 року. До цього часу вони товаришують. Заявниця проживає з чоловіком, на даний час не працює. Розповідала, що вона приїхала на Україну в м.Мукачево в 1990 роках.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що заявниця є її мамою. Народилася вона в Грузії та проживала там 6 років з мамою, татом і братом. Оскільки батьки часто сварилися, в 1990 році мама вирішила забрати її з братом та переїхати з Грузії до своєї сестри на Україну в м.Мукачево. Цього року вона пішла в перший клас в м.Мукачево та навчалася там два роки. Пізніше переїхала до бабці в Запорізьку область. В м.Стрий повернулася в 2014 році. Мама працювала в Мукачеві, жила в сестри, отримала кімнату в гуртожитку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що із заявницею він перебуває у цивільному шлюбі. Познайомилися у м.Мукачеві в 1996 році. Пізніше вони переїхали в м.Стрий і на даний час проживають там. Знає, що паспорт дружини викрали.

Зміст правовідносин.

Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з необхідністю встановлення факту постійного проживання на території України, оскільки даний факт має для заявниці юридичне значення та дає їй право отримати громадянство України та паспорт громадянина України.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Відповідно до частини 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі статтею 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991.

Відповідно до пункту 3 частини 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

У пункті 44 наведеного Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви.

Суд погоджується з аргументами заявника, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що

заявниця, у червні 1990 році переїхала разом із дітьми з Республіки Грузія на постійне місце проживання в місто Мукачево, а пізніше в місто Стрий. Вона працювала бухгалтером в Мукачівському підприємстві по забезпеченню нафтопродуктами, діти навчались в школі №4 м.Мукачева з 1990 року.

Крім цього, судом встановлено, що 13.10.2011 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області винесено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, розірвано шлюб між ОСОБА_4 до ОСОБА_1 .

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які суд визнає належними і допустимим, та показами свідків достовірно підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України з червня 1990 року, даний факту має юридичне значення, оскільки дає заявниці право на отримання громадянства України.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 на території України з червня 1990 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на три дні.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 16 січня 2021 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський