КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Цукуров В.П.
Апеляційне провадження №22ц/824/5776/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у справі за позовом ПАТ « Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд, -

В с т а н о в и в :

У грудні 2019 року (23 грудня 2019 року) ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступник ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №357/13850/15-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

У заяві зазначив , що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором . Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №86/АА-000.08.2 від 24 вересня 2008 року в розмірі 177 504,85 грн.

За вищезазначеним рішенням було видано виконавчий лист 18 серпня 2018 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 року по справі 357/13850/15-ц замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом, за параметрами пошуку щодо боржника ОСОБА_1 відкриті виконавчі провадження відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчих листів.

У зв`язку з перебуванням ПАТ «Родовід Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості, а також тієї обставини, що після купівлі частини кредитного портфелю, що складається з прав вимоги за кредитними договорами, було виявлено відсутність оригіналів виконавчих листів в тому числі і виконавчого листа по справі №357/13850/15-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2020 року задоволено заяву .

Видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі №357/13850/15-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, постановити ухвалу якою визнати виконавчий лист таким, що не піддягає виконанню та закрити провадження у справі. У скарзі зазначено, що суд не врахував наявні в матеріалах докази, а інформація викладена заявником у заяві про видачу дублікату виконавчого документа і поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не відповідає дійсності та вводить суд в оману.

Так, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень стягувачу ПАТ «Родовід Банк» у відкритті виконавчого провадження Білоцерківським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області відмовлено з підстав пропущення строку на пред`явлення виконавчого документа. Враховуючи, що у виконавчому листі робиться відмітка з яких причин він повертається, тому заявник і не надав оригінал документа. З огляду на вказане суд неповно з`ясував обставини справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України особи, які приймають участь у справі, повідомлені про день та час розгляду справи на 15 квітня 2021 року, 20 травня 2021 року. Заяв, клопотань про зміну місця знаходження, про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції від апелянта, заінтересованої особи, державного виконавця не надходило, відтак відсутні підстави вважати причини їх неявки поважними.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ТОВ « Вердикт Капітал» , виходив із того, що заявник є стягувачем за втраченим виконавчим документом, а тому вважав за можливе видати дублікат виконавчого листа.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками ,з огляду на таке.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення ,що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого врядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами ,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень Розділ Х111 ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до ст. 22 Закону України « Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606 -Х1У ( в редакції Закону від 04 листопада 2010 року № 2677( станом на 12 січня 2016 року - час виникнення правовідносин , дата набрання рішення законної сили) відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: «інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом» Як зазначено у ч.2 цієї статті, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки)).

Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" набрав чинності 05 жовтня 2016 року

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII (від 02 червня 2016 року) до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності.

Суд першої інстанції під час розгляду справи даних обставин не врахував

Як видно із матеріалів справи, заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2015 року задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором . Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №86/АА-000.08.2 від 24 вересня 2008 року в розмірі 177 504,85 грн (а.с. 40- 42).

Рішення набрало законної сили 12 січня 2016 року (а.с. 44).

За заявою ПАТ «Родовід банк» від 17 березня 2016 року, судом було направлено рішення та виконавчий лист (а.с. 45-48) .

В подальшому, банк подав заяву про виправлення помилки у виконавчому листі, а саме по батькові боржника (а.с. 50 -51). У виконавчому листі зазначено дату пред`явлення до виконання до 12 січня 2017 року (а.с. 52-53) .

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2018 року було виправлено помилку у виконавчому листі ( а. 61).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2019 року по справі 357/13850/15-ц замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 95) .

В матеріалах справи міститься копія повідомлення від 18 січня 2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 143). У повідомленні зазначено, що строк на пред`явлення виконавчого документа закінчився 12 січня 2019 року, а виконавчий документ зареєстрований у відділі виконання 16 січня 2019 року, а відтак строк для пред`явлення документа до виконання пропущений.

Згідно виписки із автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 09 грудня 2019 року є відмітка, що відмовлено у відкритті виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 (а.с. 148, 155).

Стверджуючи, що строки пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущені з поважних причин, та що оригінал виконавчого документа втрачений, представник ТОВ «Вердикт Капітал» посилався на те, що у зв`язку із перебуванням ПАТ «Родовід Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін,а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик, через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того виникла необхідність передачі документів від ПАТ «Родовід Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал», що є довготривалою процедурою, що стало однією із підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Як видно із матеріалів справи, договір відступлення прав вимоги між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений 22 травня 2019 року.

Разом з тим, на час укладення договору відступлення прав вимоги, згідно довідки відділу виконавчої служби, строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання вже сплив 12 січня 2019 року і постановою державного виконавця було відмовлено у відкритті виконавчого провадження

Доводи апелянта ,що поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є перебування банку в стадії ліквідації, у зв`язку із цим завантаженістю працівників, опрацюванням великої кількості справ,та довготривалої процедури передачі документів, є безпідставними.

Як видно із матеріалів справи, ПАТ «Родовід Банк» своєчасно отримав виконавчий лист і пред`являв його до виконання.

Крім того, у копії виконавчого листа, що міститься в матеріалах справи (а.с. 52-53), зазначено, що виконавчий лист може бути пред`явлено в строк до 12 січня 2017 року Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин представник ТОВ «Вердикт Капітал» суду не надав. Докази, що виконавчий лист не отриманий, або втрачений матеріали справи не містять.

Акт від 09 грудня 2019 року, наданий ТОВ «Вердикт Капітал», свідчить лише про відсутність оригіналу виконавчого листа, натомість доказів, що банк, його правонаступник не отримували від виконавчої служби виконавчого листа у зв`язку із відмовою у відкритті виконавчого провадження, даний акт не містить, а відтак не є належним доказом втрати виконавчого листа .

Заява про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, і видачу дублікату виконавчого документу подана заявником 23 грудня 2019 року ( а.с. 98).

Поширення дії положень Закону України «Про виконавче провадження» на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа. Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999року (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) виконавчі листи на виконання судових рішень можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Закон України «Про виконавче провадження» набрав чинності 05 жовтня 2016 року, статтею 12 якого встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону від 05 жовтня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно положень ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічні положення містить ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» згідно якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Колегія суддів вважає, що наведені у заяві ТОВ «Вердикт Капітал» причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме процедура ліквідації банку, передача документів від банку до ТОВ, не є поважною та істотною, оскільки ніяким чином не перешкоджала ні банку, ні товариству в отриманні дублікату виконавчого листа і пред`явленні його до виконання, бо справа після розгляду (17 грудня 2015 року) перебувала в суді першої інстанції. Крім того, представником ТОВ « Вердикт Капітал» не надано жодного доказу про поважність причин пропуску строку. Слід зазначити, що ПАТ «Родовід Банк» питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не ставив.

Як вище вказувалося ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачає пред`явлення виконавчих листів до виконання протягом одного року.

При цьому, тлумачення п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності (правова позиція Верховного Суду у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 522/11429/13-ц та у постанові від 18 травня 2020 року у справі №2-9/11).

Посилання заявника на ту обставину, що відповідно до вимог діючого Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, заявник має право пред`явити виконавчий документ до виконання є безпідставними, оскільки строк пред`явлення виконавчого документа, як зазначено у виконавчому листі сплив 12 січня 2017 року.

Відповідно до вимог ст. 433 ЦПК України, представник заявника ТОВ «Вердикт Капітал», не надав доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи апеляційної скарги, що заявник мав можливість своєчасно пред`явити виконавчий документ до виконання, незважаючи на початок процедури ліквідації банку є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами щодо обізнаності представників банку про наявне рішення із 2015 року.

Будь-яких доказів, що протягом тривалого часу заявник через обставини у зв`язку із ліквідацією банку був позбавлений можливості пред`явити виконавчий документ до виконання, і ці обставини були об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення дій, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав, а тому вимоги про визнанням вказаних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними, є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак висновок суду про задоволення заяви не ґрунтується на вимогах закону.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, передбачено ст.6 Конвенції.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії (Ashingdane v. the. United Kingdom)). Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).

Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.( рішення від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії»)

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Суд першої інстанції задовольнивши заяву, помилково виходив із того , що представник ТОВ «Вердикт Капітал», з поважних причин пропустив строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки заявник не надав суду доказів непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами обставин пред`явлення виконавчого документа до виконання після спливу строку на подання такого документу до виконання, а відтак дійшов помилкового висновку про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, та видачу дублікату виконавчого документу.

Доводи апеляційної скарги в частині визнання виконавчого листа таким що не підлягає ви конанню і закритті провадження у справі, не підлягають задоволенню, з огляду на те , що ОСОБА_1 до суду першої інстанції в порядку ст. 432 ЦПК України з такими вимогами не звертався і вони не були предметом розгляду даної справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню,з ухваленням постанови про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 травня 2021 року.

Головуючий

Судді