ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

19 травня 2021 року

м. Харків

справа №638/7147/20

провадження № 22-ц/818/1297/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач: Державне підприємство «Обслуговування повітряного руху України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Обслуговування повітряного руху України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення матеріальної допомоги при звільненні працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, з апеляційною скаргою Державного підприємства «Обслуговування повітряного руху України» в особі Струтинського О.Г., на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2020 року, постановлене у складі судді Аркатової К.В., в залі суду в м. Харкові,

встановив :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 15.05.2020 року до винесення рішення по справі; стягнути з відповідача заборгованість по виплаті матеріальної допомоги при звільненні працівника за власним бажання у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 764500 грн. без урахування податків; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 30000 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 15.05.2020 року відповідач видав позивачу трудову книжку та не здійснив виплату належних їй коштів матеріальної допомоги, яка передбачена п.6.25.2 колективного договору через складний фінансовий стан та відсутність коштів, що є порушенням норм трудового законодавства.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Обслуговування повітряного руху України» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті матеріальної допомоги при звільненні працівника за власним бажання у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі 764500 (сімсот шістдесят чотири) грн. без урахування податків. Стягнуто з Державного підприємства «Обслуговування повітряного руху України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 185361 (сто вісімдесят п`ять тисяч триста шістдесят одна) грн 12 коп. Стягнуто з Державного підприємства «Обслуговування повітряного руху України» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. Стягнуто з Державного підприємства «Обслуговування повітряного руху України» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. Стягнуто з Державного підприємства «Обслуговування повітряного руху України» на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП «Обслуговування повітряного руху України» в особі директора Струтинського О.Г. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що в матеріалах справи наявна довідка № 22.1-12/100/20 від 15.05.2020, яка була підписана директором Харківського РСП Украероруху, в якій ОСОБА_1 (позивача) було повідомлено про складне фінансове становище в підприємстві та відсутність коштів, з урахуванням п. 14.1 Колективного договору, але судом не було надано належної оцінки поняттю власних коштів підприємства, про які йшлось у п. 14.1. КД. Окрім цього, листом від 05.06.2020 № 22.1-12/148/20 позивачу запропоновано звернутись до адміністрації Харківського РСП до 01.07.2020 для укладання договору про виплату матеріальної допомоги, між тим до адміністрації не зверталася. Звертає увагу суду на те, що за І півріччя 2020 року збитки підприємства відповідача збільшились до рівня 881 813 млн. грн., у той час як прибуток взагалі відсутній. Дана інформація є офіційною та міститься на сайті Украероруху. Зазначає, що судом було використано оціночну категорію «достатності/недостатності» власних грошових коштів у підприємства, що не відображає реальну фінансову картину та здатність підприємства здійснювати додаткові виплати, а навпаки призводить до хибного враження про те, що на рахунках підприємства наявні власні кошти. Зазначає, що операційна діяльність Украероруху, яка забезпечує основну частку його доходу є збитковою, а тому не може забезпечити наповненість власного капіталу. Отже, станом на І квартал 2020 року, а також станом на поточну дату власних коштів в Украерорусі не вистачає навіть для забезпечення обов`язкових платежів (податків, заробітної плати) та функціонування Украероруху в цілому. Вказує, що задля виконання п. 6.25 КД, відповідно до якого на підприємстві діє Програма соціального захисту та у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію адміністрація наразі не може здійснювати ці виплати у повному обсязі однак гарантує надання матеріальної допомоги на умовах відстрочки. Адміністрацією Украероруху разом з профспілковими організаціями спільно напрацьовані зміни до КД (зареєстровані 28.05.2020 в Управлінні соціального захисту населення Бориспільської міської ради). Відповідно до змін, внесених до колективного договору, для працівників, які досягли пенсійного віку і звільняються з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році до 15.06.2020 року, та таких, хто вже звільнився з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році, та при звільненні не отримали матеріальну допомогу, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у відповідних розмірах, однак, виплата матеріальної допомоги буде здійснюватися на основі договору між працівником та адміністрацією, типова форма якого повинна бути погоджена з профспілковою стороною. Зазначає, що виконання Колективного договору у ситуації, що склалася з боку адміністрації Украероруху становить суттєвий матеріальний вплив на його сталу господарську діяльність і ставить підприємство у становище, коли відношення виплат і гарантій, які воно має здійснити для його виконання працівникам перевищуватиме власні матеріальні ресурси. Вказує, що згідно заяви Украероруху, для засвідчення істотної зміни обставин (hardship), які унеможливили виконання Украерорухом обов`язків (зобов`язань) за Колективним договором, діючому у період дії карантинних обмежень (з 16.03.2020) та протягом 6 місяців після його завершення, було отриманого висновок Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин (hardship) від 29.07.2020 № 2051/1.2 та встановлено настання істотної зміни обставин, які унеможливили виконання умов Колективного договору між адміністрацією Украероруху та профспілками, зареєстрованого Управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради 11 лютого 2015 року у період настання карантинних обмежень ( з 16.03.2020) та протягом 6 місяців обмежень після їх завершення. Згідно зазначеного висновку, у зв`язку із внесеними змінами та доповненнями до КД від 19.05.2020, зареєстровані 28.05.2020, щодо яких Сторонами було досягнуто згоди, та у зв`язку з настанням істотної зміни обставин з 16.03.2020, Адміністрація Украероруху зі свого боку має право виконувати свої зобов`язання щодо умов та порядку виплат, що перевищують законодавчо визначені гарантії, працівникам підприємства, у відповідності до зазначених змін та доповнень до КД, з моменту настання істотної зміни обставин. Відповідно вищезазначеного протоколу робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру від 18.03.2020 № 2 (копія наявна у матеріалах справи) у зв`язку з невизначеністю тривалості карантинних заходів в Україні та світі, періоду відновлення польотів в повітряному просторі України та недотриманням деяких авіакомпаній (зокрема, ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіації України», авіакомпанією «СкайАп» та іншими) фінансової дисципліни щодо оплати поточних рахунків за надані послуги АНО, усім складом робочої групи, у тому числі за участі президентів та голів усіх профспілкових організацій, що діють на підприємстві Відповідача, було прийнято рішення здійснювати лише обов`язкові виплати, які не пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм та призупинити виплати відповідно до п. 14.1 КД, які можуть здійснюватися лише у разі наявності власних коштів підприємства. Так, пунктом 14.1 Колективного договору передбачено, що «усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів Підприємства (за їх наявності). Отже, наявність власних коштів у підприємства - пряма умова виконання умов розділу 6, у тому числі пункту 6.25.2. КД. Як уже зазначалось вище, Украерорух згідно свого Статуту є державним комерційним підприємством, яке не отримує жодного фінансування з державного бюджету, а джерело отримання доходу Украероруху - це надходження за надані послуги з аеронавігаційного обслуговування. Вказує, що Верховний суд зазначав про те, що нарахування і виплата одноразової грошової при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію не входить до структури заробітної плати, не передбачена нормами КЗпП України та не відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що встановлені у частині 2 ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» У свою чергу, судом першої інстанції не було взято до уваги практику Верховного Суду України у аналогічних справах. Звертає увагу суду на те, що позивачем не надано належним чином оформленого договору про надання правової допомоги, відповідних доказів, щодо обсягів наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, вважають, що судом помилково задоволено заяву про компенсацію судових витрат.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ДП «Обслуговування повітряного руху України» в особі директора Струтинського О.Г. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки Харківського РСП №22.2-24-56 ОСОБА_1 з 01.10.1993 року по 15.05.2020 року працювала на посаді диспетчерського тренажеру тренажерного центру в Харківському регіональному структурному підрозділі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (т.1 а.с. 14-19, 22).

Наказом №112/0 від 14.05.2020 року позивач звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с. 24 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами укладено колективний договір.

Згідно відповіді директора ДП «Обслуговування повітряного руху України» посадовий оклад ОСОБА_1 , згідно штатного розпису Харківського РСП Украероруху на дату звільнення з посади диспетчера-інструктора тренажерного центру складає 38 225 грн. Стаж роботи в Харківському РСП ОСОБА_1 складає 26 років. Згідно п. 6.25.2 Колективного договору розмір матеріальної допомоги складає 764 500 грн. (а.с. 25 т. 1).

Згідно пункту 14.1 КД усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів Украероруху (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком 26 до цього договору (т. 1, а.с. 136).

На підставі протоколу робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру №2 від 18 березня 2020 року Украерорухом було прийнято рішення здійснювати лише обов`язкові виплати, які не пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм (заробітна плата для працівників та обов`язкові податки та збори) до 31 травня 2020 року включно з можливістю продовження заходу до досягнення стабілізації фінансового стану підприємства за окремим рішенням робочої групи з оперативного реагування на кризові ситуації фінансово-економічного характеру по результатам аналізу подальшого фінансово-економічного стану підприємства (т. 1, а.с. 140-142).

З висновку Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин від 29 липня 2020 року із внесеними змінами та доповненнями до КД від 19.05.2020 року зареєстровані 28.05.2020 року вбачається, що до п. 6.25.2 КД про надання матеріальної допомоги працівникам, які звільняються за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, за змістом якої: у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію при стажі безперервної роботи на підприємстві, адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: 1) до досягнення працівником віку 60 років і 3 місяці: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 15 років - 10 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 15 років - по 1 посадовому окладу з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. В цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 15 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад; 2) інший вік до досягнення працівником 65 років при стажі роботи на підприємстві повних 15 років - 5 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад. Виплата матеріальної допомоги буде здійснюватися на основі договору між працівником та адміністрацією, типова форма якого повинна бути погоджена з профспілковою стороною. Відповідно до договору виплата матеріальної допомоги буде надаватися за схемою: 1 посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, залишок суми матеріальної допомоги по узгодженому графіку (орієнтовно 1 оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, раз на 2 місяці, починаючи з 12 місяця з дати підписання договору). Договір на виплату матеріальної допомоги може бути підписаний за умови відсутності судового спору між працівником та підприємством з цього питання.

Для працівників, які досягли пенсійного віку і звільняються з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році до 15 червня 2020 року, та таких, хто вже звільнився з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію у 2020 році, та при звільненні не отримали матеріальну допомогу, адміністрація підприємства гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 5 років - 6 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повторний рік роботи понад 5 років - по 2 посадових оклади з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом за кожний рік. Відповідно до договору виплата матеріальної допомоги буде надаватися за схемою: 1 посадовий оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, залишок суми матеріальної допомоги по узгодженому графіку (орієнтовно 1 оклад з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад, раз на 2 місяці, починаючи з 12 місяця з дати підписання договору). Договір на виплату матеріальної допомоги може бути підписаний до 01.07.2020 за умови відсутності судового спору між працівником та підприємством з цього питання (т. 1, а.с. 180 зворот-181).

За змістом листа директора Украероруху Струтинського О.Г. позивачу повідомлено, що у зв`язку зі складним фінансовим станом та відсутністю наявних коштів, у підприємства немає можливості виплати матеріальної допомоги у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (т. 1, а.с. 233).

Враховуючи, що зміни та доповнення до КД від 19.05.2020 року зареєстровані 28.05.2020 року, вступили в силу вже після звільнення позивача, посилання апелянта на те, що зазначені зміни розповсюджуються на спірні правовідносини є необгрунованими.

На підставі викладеного колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що зміни до колективного договору на спірні правовідносини не поширюються.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що положеннями колективного договору, який діяв на час звільнення позивача, було передбачено гарантоване Колективним договором право позивача на виплату їй матеріальної допомоги.

Відсутність у відповідача коштів для виплати матеріальної допомоги на час звільнення ОСОБА_1 належним чином не доведено, спростовується звітами про фінансовий стан підприємства.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги в розмірі 764500 грн.

Проте судова колегія не може погодитися з висновком суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки зазначеної виплати.

Відповідно до статті 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Частиною 3 статті 13 КЗпП України визначено, що колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Статтею 44 КЗпП України визначено, що вихідна допомога виплачується працівникові при припиненні трудового договору з певних підстав, а також встановлено мінімальні гарантії щодо виплати вихідної допомоги.

Згідно частини 1 статті 9-1 КЗпП України підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Структуру заробітної плати, відповідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», складає:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Тобто, у структуру заробітної плати, крім іншого, входить і компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Пунктом 14.1 колективного договору визначено, що усі виплати, пов`язані з перевищенням законодавчо-правових норм, здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком № 26 до цього договору.

Положеннями статті 116 КЗпП України передбачена виплата всіх сум, належних працівникові при звільненні, проводиться в день звільнення. Відповідальність за приписами частини першої статті 117 КЗпП України настає в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що підприємство повинно виплатити працівникові всі суми, нараховані підприємством, передбачені КЗпП України. Нарахування і виплата одноразової допомоги при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію не входить в структуру заробітної плати, не передбачена нормами КЗпП України та не відноситься до інших заохочувальних та компенсаційних виплат, що встановлені у частині третій статті 2 Закону України «Про оплату праці».

Виплата зазначеної допомоги передбачена пунктом 14.1 Колективного договору і не є обов`язковою. Така виплата є альтернативною, здійснюється лише за рахунок власних коштів підприємства (за їх наявності) у послідовності пріоритетів, визначених додатком № 26 до цього договору.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд помилково не застосував до спірних правовідносин правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 березня 2019 року у справі № 640/19162/16-ц, який стосується застосування положень ч.3 статті 2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 116, 117 КЗпП України та містить висновок про те, що виплата матеріальної допомоги передбачена Колективним договором і не є обов`язковою.

Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин вимог статті 117 КЗпП України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Обслуговування повітряного руху України» в особі Струтинського О.Г. задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2020 року у частині задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

Рішення в частині стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова