ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4376/21 Справа № 209/131/19 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Долгова Олександра Олександровича

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом, посилаючись на те, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 листопада 2017 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29 червня 2017 року.

В лютому 2017 року сину поставлено діагноз - атипічний дитячий аутизм, а з 02 липня 2018 року встановлено інвалідність до досягнення ним 18 років без необхідності щорічного підтвердження захворювання.

З метою реабілітації дитини-інваліда було видано висновок спеціалістів, зокрема було рекомендовано ряд заходів, препаратне лікування та індивідуальна програма реабілітації.

Загальна сума, яка була витрачена на лікування сина становить 144479,00 грн., з яких 2874,00 грн. витрачено на здачу аналізів, 100860,00 грн. курс реабілітації в ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит», 2460,00 грн. аналізи в лабораторії Сінево, 5700,00 грн. курс лікування у психолога-дефектолога, 24000,00 грн. оренда квартири в м. Київ на час проходження курсу лікування дитини, 8585,00 грн. курс реабілітації в ООО Днепр Преміум клінік.

Всі додаткові витрати на лікування та реабілітацію сина вона понесла особисто, батько дитини сплачував виключно щомісячні аліменти, сума яких значно менша необхідної для лікування.

Вважає, що витрати на лікування та реабілітацію сина повинні бути сплачені в рівних долях з відповідачем, у зв`язку з чим просила стягнути за ОСОБА_1 72239,50 грн. додаткових витрат на утримання та лікування малолітнього сина ОСОБА_4 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 в сумі 60697,00 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, яка страждає на тяжку хворобу та потребує реабілітації, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 60697,00 гривень від загальної суми, яка встановлена судом у розмірі 12394,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем не надано суду доказів, що СПД ОСОБА_5 є психологом та може надавати фізіотерапевтичні та консультаційні послуги. Також не надано доказів, що ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит» є лікувальним закладом та може надавати такі послуги. Мати дитини самостійно, на власний розсуд обрала заклад в якому їх син знаходився на оздоровленні без погодження з батьком дитини. Матеріальне становище батька не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат на дитину.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 29 червня 2017 року до повноліття дитини.

Згідно форми індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 02 липня 2018 року неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології був поставлений діагноз - атипічний дитячий аутизм. Наявність інвалідності з 02 липня 2018 року, загальна тривалість перебування інвалідності до 21 травня 2032 року.

21 лютого 2018 року Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології видано висновок спеціалістів із програмою реабілітації дитини-інваліда, було рекомендовано ряд заходів, препаратне лікування та індивідуальна програма реабілітації.

За здачу аналізів дитиною ОСОБА_4 позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 5334 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Позивач працює у Кам`янській міській раді та займає посаду заступника начальника відділу (Юридичний відділ Кам`янської міської ради), загальна сума доходу за період з січня 2018 року по грудень 2018 року становить 121132,31 гривень, що підтверджується довідкою про доходи.

Згідно наказу №203 "ос" від 09 серпня 2018 року ОСОБА_3 надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею п`ятирічного віку з 09 серпня 2018 року до 21 травня 2019 року включно.

У липні 2018 року позивач з сином проходили реабілітацію у ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит».

Відповідно до договору, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит» за надані корекційні послуги позивачем було сплачено 100860,00 грн.

Проходивши курс лікування у м. Києві позивач винаймала квартиру протягом трьох місяців, яка коштувала по 8000,00 гривень на місяць, що підтверджується договором оренди жилих приміщень у тимчасове платне користування від 18 липня 2018 року.

Згідно листа Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське від 30 квітня 2020 року №06/17.16-34/23392 ОСОБА_1 офіційно працевлаштований в ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» та ТОВ «ГЕОРГ БІОСИСТЕМИ».

Згідно листа Комунального некомерційного підприємства КМР «Міська лікарня №1» ОСОБА_4 необхідна щоденна реабілітація у логопеда та дефектолога. Направлення на безкоштовне лікування заклад може надавати тільки до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з наданням психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради. Логопедів, психологів та дефектологів у цьому закладі для щоденної погодинної роботи немає.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_5 займається діяльністю у сфері охорони здоров`я (КВЕД-2010 клас 86.90), зокрема - діяльність психологів та психотерапевтів.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

До участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення статті 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Під час розгляду справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд першої інстанції з урахуванням наявних в матеріалах справи копій медичних документів та чеків було встановлено, що позивач понесла додаткові витрати на лікування та реабілітацію малолітнього ОСОБА_4 у загальному розмірі 121394,00 грн.

Наявним у справі доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку та з урахуванням всіх обставин у справі правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки витрати, які понесла позивач у розмірі 121394,00 грн. зумовлені витратами на лікування дитини з інвалідністю. При цьому позивачем не надано суду доказів на підтвердження понесених витрат в сумі 8200 грн., 2000 грн. та 14000 грн., які остання заявляє як витрати на оплату оренди житла

Врахувавши, що брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання малолітнього сина у розмірі 60697,00 грн.

Доводи апеляційної скарги з приводу не надання позивачем доказів того, що СПД ОСОБА_5 є психологом та може надавати фізіотерапевтичні та консультаційні послуги, а ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит» є лікувальним закладом та може надавати такі послуги, не заслуговують на увагу та спростовуються дослідженими судом витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Аргументи апеляційної скарги щодо не погодження з батьком дитини закладу, в якому на оздоровленні перебувала дитина, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на дитину.

Доводи апеляційної скарги щодо матеріального становища батька, яке не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат на дитину, не є підставою для скасування правильного по суті та законного рішення суду, оскільки вказані обставини не доведені відповідачем належними та допустимими доказами, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Інші доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними та зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Долгова Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова