Постанова

Іменем України

27 травня 2021 року

м. Київ

справа № 589/1440/17

провадження № 61-4006св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Бель Шостка Україна»,

треті особи: Первинна профспілкова організація працівників відкритого акціонерного товариства «Шосткинський міськмолкомбінат», Генеральний директор приватного акціонерного товариства «Бель Шостка Україна» ОСОБА_11, директор з управління персоналом приватного акціонерного товариства «Бель Шостка Україна» ОСОБА_10,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 17 січня 2019 року у складі колегії суддів: Собина О. І., Криворотенко В. І., Левченко Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Бель Шостка Україна» (далі - ПАТ «Бель Шостка Україна») за участю третіх осіб: Первинної профспілкової організації працівників відкритого акціонерного товариства «Шосткинський міськмолкомбінат», Генерального директора ПАТ «Бель Шостка Україна» ОСОБА_11, директора з управління персоналом ПАТ «Бель Шостка Україна» ОСОБА_10., про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що він працював на посаді водія автотранспортних засобів молоковозу МАЗ 2 класу транспортного департаменту ПАТ «Бель Шостка Україна».

Згідно із наказом директора з управління персоналу ПАТ «Бель Шостка Україна» від 03 квітня 2017 року № 78-к його звільнено з посади, яку він обіймав, за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, за скороченням штату.

Звільнення вважає незаконним, оскільки йому не запропоновано іншу роботу на цьому ж підприємстві, не існувало об`єктивних причин для скорочення посади, змін в організації виробництва і праці не відбулося; відповідач провів звільнення, незважаючи на відсутність згоди профспілкового комітету на його звільнення; не дотримано вимог статті 42 КЗпП України.

На підставі викладеного, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, позивач просив суд: визнати недійсним і скасувати наказ про його звільнення від 03 квітня 2017 року № 78-к; поновити його на роботі на посаді водія автотранспортних засобів молоковозу МАЗ 2 класу транспортного департаменту ПАТ «Бель Шостка Україна»; стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення та стягнення середнього заробітку у межах платежу за один місяць.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ начальника управління по роботі з персоналом ПАТ «Бель Шостка Україна» ОСОБА_10. від 03 квітня 2017 року № 78-к про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів молоковозу МАЗ 2 класу транспортного департаменту на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі у ПАТ «Бель Шостка Україна» на посаді водія автотранспортних засобів молоковозу МАЗ 2 класу транспортного департаменту.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Стягнуто з ПАТ «Бель Шостка Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 110 668,54 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Бель Шостка Україна» на користь держави судовий збір в сумі 2 386,68 грн.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відмова профспілкового органу у наданні згоди на звільнення позивача є необґрунтованою; відповідач при звільненні позивача не дотримався вимог частини третьої статті 49-2 КЗпП України, оскільки з моменту попередження і до звільнення ОСОБА_1 існувала вакантна посада водія автотранспортних засобів молоковоза МАЗ 2 класу, яка позивачу не була запропонована; наказ про звільнення позивача підписаний неповноважною особою.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

На рішення місцевого суду ПАТ «Бель Шостка Україна» подало апеляційну скаргу.

Постановою Сумського апеляційного суду від 17 січня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що негативна оцінка профспілкою рішення власника підприємства про будь-які зміни в організації виробництва і праці з точку зору їх рентабельності сама по собі не може бути підставою для відмови профспілки у звільненні працівника; порушення процедури попередження позивача про наступне вивільнення, відповідно до статті 49-2 КЗпП України не встановлено; висновок місцевого суду щодо незаконності звільнення позивача, що відбулось на підставі наказу, підписаного неповноваженою особою є помилковим.

Оскільки наказ про звільнення позивача з роботи є законним, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції, надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу.

У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що нова структура та штатна чисельність ПАТ «Бель Шостка Україна» була затверджена наказом від 03 січня 2017 року в порушення діючого законодавства, з метою уникнення виконання вимог статті 49-2 КЗпП України; суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку проте, що наказ про його звільнення підписано уповноваженою особою на підставі довіреності виданої Генеральним директором, оскільки це суперечить пункту 11.4 Статуту товариства.

У травні 2019 року ПАТ «Бель Шостка Україна»надіслало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, вважає її вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, просить постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди установили, що ОСОБА_1 з 05 квітня 1996 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Бель Шостка Україна» на посаді водія, а з 04 липня 2016року переведений на посаду водія автотранспортних засобів молоковоза МАЗ (17 т) 2 класу транспортного департаменту на постійній основі (т.1 а. с. 21, 31).

На підставі наказу ПАТ «Бель Шостка Україна» від 20 грудня 2016 року № 320-к затверджено скорочення штату, зокрема, 13 штатних одиниць посад водія автотранспортних засобів молоковоз МАЗ 2 класу, у зв`язку із залученням зовнішніх автотранспортних підприємств, що спеціалізуються на перевезеннях молочної сировини з метою зменшення витрат на автотранспорт (т. 1 а. с. 32).

Наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 26 січня 2017 року № 21-к, з яким ОСОБА_1 ознайомився того ж дня, його попереджено про наступне вивільнення через два місяці, тобто 26 березня 2017 року (т.1 а. с. 60-62).

Оскільки ОСОБА_1 є членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників ВАТ «Шосткинський міськмолкомбінат» (т. 2 а. с. 77-80), тому 15 березня 2017 року у відповідь на подання відповідача про надання згоди на звільнення позивача, профспілка відмовила у наданні такої згоди, мотивуючи своє рішення економічною недоцільністю використання підприємством залученого автотранспорту і фактичною відсутністю змін в організації виробництва і праці (т.1 а. с. 63, 64, 71-72, 73-74).

Наказом директора з управління персоналом ПАТ «Бель Шостка Україна» ОСОБА_10. від 03 квітня 2017 року № 78-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (т. 1 а. с. 2).

Суд апеляційної інстанції встановив, що наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 01 грудня 2016 року № 300-к/2 затверджена структура та штатна чисельність товариства, відповідно до якої станом на 01 грудня 2016 року затверджено 14 штатних одиниць - посади водія автотранспортних засобів молоковоза МАЗ 2 класу, одну з яких займав ОСОБА_1 (т. 3 а. с. 179-183).

Наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 20 грудня 2016 року № 320-к проведено скорочення штатних одиниць, зокрема, 13 штатних одиниць - посади водія автотранспортних засобів молоковоза МАЗ 2 класу (т. 1 а. с. 32).

На час прийняття рішення про скорочення штатних одиниць - водія автотранспортного засобу молоковоза МАЗ 2 класу, один з водіїв, а саме - ОСОБА_2 30 листопада 2016 року звернувся із заявою про звільнення та наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 30 грудня 2016 року № 327-к його звільнено із посади на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, тому займана ним посада була виключена зі структури і штатної чисельності , яка почала діяти з 01 січня 2017 року (т.1 а. с.86).

Відповідно до наказів ПАТ «Бель Шостка Україна» від 30 грудня 2016 року № № 328-к, 332-к, 334-к, 336-к, 337-к, 338-к звільнені з посад водіїв автотранспортних засобів молоковоза МАЗ 2 класу з 31 грудня 2016 року шість водіїв (т. 3 а. с. 217-222).

Наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 03 січня 2017 року № 5-к/1 затверджено структуру і штатну чисельність товариства, відповідно до якої з 01 січня 2017 року затверджено 7 штатних посад водія автотранспортного засобу молоковозу МАЗ 2 класу, вакантні посади за даною посадою відсутні. Визнана такою, що втратила чинність структура та штатна чисельність від 01 грудня 2016 року (т. 3 а. с. 171-174).

Водії автотранспортного засобу молоковозу МАЗ 2 класу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнені з посад наказами ПАТ «Бель Шостка Україна» від 31 січня 2017 року № 28-к, № 30-к за угодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України з 31 січня 2017 року (т. 3 а. с. 130, 132).

Наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 01 лютого 2017 року № 34-к/1 затверджено структуру і штатну чисельність товариства, відповідно до якої з 01 лютого 2017 року затверджено 5 штатних посад водія автотранспортного засобу молоковозу МАЗ 2 класу, вакантні посади за даною посадою відсутні. Визнано такою, що втратила чинність структура та штатна чисельність від 01 січня 2017 року (т. 3 а. с. 171-174).

Водій автотранспортного засобу молоковозу МАЗ (20т) 2 класу - ОСОБА_5 звільнений з посади наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 06 лютого 2017 року № 36-к за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України 06 лютого 2017 року (т. 3 а. с.124), а водій автотранспортного засобу молоковозу МАЗ (12т) 2 класу - ОСОБА_6 звільнений з посади наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 28 лютого 2017 року № 49-к за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України 28 лютого 2017 року (т. 3 а. с 118).

Зміна чисельності штатних посад водіїв відображена у структурі і штатній чисельності ПАТ «Бель Шостка Україна» від 01 березня 2017 року, яка затверджена наказом від 01 березня 2017 року № 67-к/1, відповідно до якої затверджено 3 штатні посади водія автотранспортного засобу молоковозу МАЗ 2 класу, вакантні посади за даною посадою відсутні (т. 3 а. с. 167-170).

Відповідачем на адресу позивача направлено лист від 28 березня 2017 року № 241, яким повідомлено про наявність вакансій за посадами старшого електромеханіка засобів автоматики та приладів технологічного устаткування дільниці технічної підтримки виробництва та інженера-енергетика (т.1 а. с. 79-84), але відповіді на даний лист позивач не надіслав.

Водії автотранспортного засобу молоковозу МАЗ (20т) 2 класу - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звільнені з посад наказами ПАТ «Бель Шостка Україна» від 31 березня 2017 року № 67-к та № 68-к за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України 31 березня 2017 року (т. 3 а. с. 91, 92).

Наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 31 березня 2017 року № 67-к/1 затверджено структуру і штатну чисельність товариства станом на 01 квітня 2017 року, затверджено 2 штатні посади водія автотранспортного засобу молоковозу МАЗ 2 класу, вакантні посади за даною посадою відсутні. Визнано такою, що втратила чинність структуру та штатну чисельність станом на 01 березня 2017 року (т. 3 а. с. 163-166).

Одну із зазначених вище посад займав позивач у справі, а інша посада була створена у зв`язку із виконанням судового рішення про поновлення на роботі водія ОСОБА_9 .

З 26 січня до 03 квітня 2017 року відповідач не подавав до Шосткинського міськрайонного центру зайнятості інформації про наявні вакантні місця (т. 1 а. с. 155).

Наказ від 03 квітня 2017 року № 78-к про звільнення позивача підписано директором з управління по роботі з персоналом ОСОБА_10 , яка діяла на підставі довіреності, виданої їй 01 березня 2017 року Генеральним директором ПАТ «Бель Шостка Україна» (т. 1 а. с. 121-131, 133-134).

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до паспорта Генерального директора ПАТ «Бель Шостка Україна» ОСОБА_11 з відмітками про вибуття з України 01 квітня 2017 року та прибуття в Україну 03 квітня 2017 року та електронного квитка на літак вбачається, що він прибув в Україну, а саме до м. Київ 03 квітня 2017 року лише о 18:05 год. (т. 1 а. с. 146-148).

Генеральний директор товариства був з поважних причин відсутній на роботі і не міг виконувати свої повноваження, а тому відповідно до довіреності від 01 березня 2017 року саме директора з управління персоналом ПАТ «Бель Шостка України» ОСОБА_10 було уповноважено затверджувати та посвідчувати , зокрема накази про звільнення з роботи.

Як вбачається з довідки відповідача від 23 травня 2017 року № 348 станом на 26 січня 2017 року, тобто на день попередження позивача про наступне звільнення, у штатному розписі товариства були відсутні вакантні посади за професією, а також інша робота, яку б позивач міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду роботи (т.1 а. с. 78).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у позові суд апеляційної інстанції виходив з того, що порушення процедури попередження позивача про наступне вивільнення, відповідно до статті 49-2 КЗпП України не встановлено; висновок місцевого суду щодо незаконності звільнення позивача, що відбулось на підставі наказу, підписаного неповноваженою особою є помилковим.

Колегія суддів погоджується із таким висновком судів враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (вивільнення працівників).

З огляду на частину першу статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, а згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частиною третьою статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Під час розгляду трудових спорів, пов`язаних зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Із справи відомо, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників, що підтверджується наказами ПАТ «Бель Шостка Україна» від 20 грудня 2016 року № 320-к, від 03 січня 2017 року № 5-к/1, від 01 лютого 2017 року № 34-к/1, від 01 березня 2017 року № 67-к/1, від 31 березня 2017 року № 67-к/1.

Зокрема, на підставі наказу відповідача затверджено проведення скорочення штату товариства, зокрема, 13 штатних одиниць посад водія автотранспортних засобів молоковоз МАЗ 2 класу, у зв`язку із залученням зовнішніх автотранспортних підприємств, що спеціалізуються на перевезеннях молочної сировини з метою зменшення витрат на автотранспорт (т. 1 а. с. 32).

Наказом ПАТ «Бель Шостка Україна» від 26 січня 2017 року № 21-к позивача попереджено про наступне вивільнення через два місяці, тобто з 26 березня 2017 року. З наказом позивач ознайомився особисто (т.1 а. с. 60-62).

Станом на 26 січня 2017 року, тобто на день попередження позивача про наступне звільнення, у штатному розписі товариства були відсутні вакантні посади за професією, а також інша робота, яку б позивач міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду роботи, що підтверджується довідкою ПАТ «Бель Шостка Україна» від 23 травня 2017 року № 348 (т. 1 а. с. 78).

З 26 січня до 03 квітня 2017 року відповідач не подавав до Шосткинського міськрайонного центру зайнятості інформації про наявні вакантні місця (т. 1 а. с. 155).

Проте, відповідач на адресу позивача направляв лист від 28 березня 2017 року № 241, яким повідомляв про наявність вакансій за посадами старшого електромеханіка засобів автоматики та приладів технологічного устаткування дільниці технічної підтримки виробництва та інженера-енергетика (т. 1 а. с. 79-84), але відповіді на даний лист позивач не надіслав.

Структурою та штатною чисельністю ПАТ «Бель Шостка Україна» від 01 травня 2017 року, яка затверджена наказом від 03 травня 2017 року № 96-к, наявна лише одна штатна посада водія автотранспортного засобу молоковозу МАЗ 2 класу, вакантні посади за даною посадою відсутні (т. 3 а. с. 159-162). Дану посаду, займав водій ОСОБА_9 поновлений на ній за рішенням суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку проте, що порушення процедури попередження позивача про наступне вивільнення, передбаченої статтею 49-2 КЗпП України не встановлено, відповідач дотримався вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Із справи відомо, що ОСОБА_1 наказом відповідача від 03 квітня 2017 року № 78-к, який підписаний директором з управління персоналом ОСОБА_10 на підставі довіреності від 01 березня 2017 року, звільнено із займаної посади.

Відповідно до паспорта та електронного квитка на літак Генерального директора ПАТ «Бель Шостка Україна» ОСОБА_11 вбачається, що 01 квітня 2017 року він вибув з України, а 03 квітня 2017 року лише о 18:05 год. прибув в Україну до м. Київ (т. 1 а. с. 146-148).

Згідно із статтею 65 ГК України, управління підприємством здійснюється відповідно до установчих документів. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів .

Статтею 58 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Відповідно до частини другої статті 60 Закону України «Про акціонерні товариства» особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, вправі без довіреності діяти від імені акціонерного товариства, в тому числі представляти його інтереси, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства.

У разі неможливості виконання особою, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, своїх повноважень, ці повноваження здійснюються призначеною нею особою, якщо інше не передбачено статутом або положенням про виконавчий орган.

Статтею 11 Статуту товариства передбачено, що до компетенції Генерального директора товариства належить наймання на роботу і звільнення з роботи працівників товариства, видача довіреностей та інших документів від імені товариства з урахуванням обмежень, встановлених статутом, видача в межах своєї компетенції наказів і вказівок, обов`язкових для виконання всіма працівниками товариства. У разі неможливості виконання Генеральним директором своїх повноважень, ці повноваження тимчасово здійснюються особою, призначеною Генеральним директором. Генеральний директор може видавати довіреності, якими уповноважує здійснювати повноваження та/або виконувати обов`язки (частину повноважень/обов`язків) Генерального директора на період його відсутності (відрядження, хвороба, відпустка і т. д.).

Згідно з довіреністю від 01 березня 2017 року виданою ПАТ «Бель Шостка Україна» в особі Генерального директора ОСОБА_11, що діє на підставі Статуту, уповноважено директора з управління персоналом ПАТ «Бель Шостка Україна» ОСОБА_10 від імені товариства, серед вчинення передбачених довіреністю дій, зокрема затверджувати та підписувати накази по персоналу (переведення, приймання на роботу, відсторонення від роботи, звільнення з роботи, дисциплінарні стягнення, відпустки та ін.), крім наказів щодо співробітників першої лінії підпорядкованості відносно Генерального директора. Ця довіреність є чинною з 01 березня до 31 грудня 2017 року (т. 1 а. с. 133-134).

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції проте, що право Генерального директора на видачу довіреностей якими уповноважує здійснювати повноваження та/або виконувати обов`язки (частину повноважень/обов`язків) Генерального директора на період його відсутності передбачене цивільним та господарським законодавством, а також Статутом відповідача, а тому наказ про звільнення позивача підписаний уповноваженою особою - директором з управління персоналом ОСОБА_10 на підставі довіреності від 01 березня 2017 року.

Доводи касаційної скарги про те, що нова структура та штатна чисельність ПАТ «Бель Шостка Україна» була затверджена наказом від 03 січня 2017 року в порушення діючого законодавства, з метою уникнення виконання вимог статті 49-2 КЗпП України, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що відповідач на адресу позивача направляв лист від 28 березня 2017 року № 241 про наявність вакансій за посадами старшого електромеханіка засобів автоматики та приладів технологічного устаткування дільниці технічної підтримки виробництва та інженера-енергетика (т.1 а. с. 79-84), проте відповіді на даний лист позивач не надіслав.

Крім того, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку проте, що наказ про його звільнення підписано уповноваженою особою на підставі довіреності виданої Генеральним директором, оскільки директор з управління персоналом ПАТ «Бель Шостка Україна» ОСОБА_10. діяла на підставі довіреності від 01 березня 2017 року виданої ПАТ «Бель Шостка Україна» в особі Генерального директора ОСОБА_11 (т. 1 а. с. 133-134), що не суперечить пункту 11.4 Статуту товариства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують обґрунтованого висновку суду апеляційної інстанції про відмову у позові.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського апеляційного суду від 17 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська