СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №1627/52/12
Провадження №4-с/547/1/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.А.Вареник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області скаргу боржника ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Свистанюк Юлії Григорівни у виконавчому провадженні № 62947540, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою якою ініціював:

-визнати дії головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Свистанюк Юлії Григорівни під час відкриття виконавчого провадження №62947540 неправомірними;

-визнати постанову головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Свистанюк Ю.Г. від 04.09.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62947540 неправомірною;

-зобов`язати головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Свистанюк Ю.Г. або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, скасувати постанову від 04.09.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62947540.

В обґрунтування скарги вказано, що 04.09.2020 державним виконавцем Свистанюк Ю.Г. відкрито виконавче провадження № 62947540 щодо примусового виконання постанови № 33653204 від 13.08.2012 Броварського МВ ДВС ЦМУ МЮ про стягнення з ОСОБА_2 26739,11 грн виконавчого збору.

Вказані дії та рішення державного виконавця є незаконними оскільки ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 25.03.2020 зменшено суму заборгованості боржника на 2750,00 грн. Відтак і виконавчий збір мав бути зменшений і державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження.

Постанову № 33653204 від 13.08.2012 про стягнення з боржника виконавчого збору винесено державним виконавцем ВДВС Хорольського РУЮ Сальнік О.В., а не Броварським МВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції так як виконавчий лист від 03.07.2012 у справі № 1627/52/12 надійшов до Броварського МР ВДВС тільки 24.11.2014.

Протягом 24.11.2014 04.09.2020 головний державний виконавець Свистанюк Ю.Г. з незрозумілих причин необґрунтовано постанову про стягнення виконавчого збору не виносила.

Постанова державного виконавця про стягнення сум судового збору не є документом за яким може бути розпочато примусове стягнення коштів з боржника.

Боржник (скаржник) і державний виконавець участі у судових засіданнях не брали, про які повідомлялися належним чином.

Орган ДВС письмового заперечення чи пояснення на скаргу не складав.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відтак суд розглядає і вирішує скаргу за відсутності представників органу державної виконавчої служби і боржника. Їх неявка не перешкоджає вирішенню скарги по суті.

Суд зазначає, що за змістом ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Стосовно скарг сторін виконавчого провадження у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, розгляд та вирішення відповідних скарг здійснюється у межах доводів та мотивів відповідної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2020 № 62947540 головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Свистанюк Юлії Григорівни відкрито виконавче провадження за постановою № 33653204 від 13.08.2012 Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 26739,11 грн (а.с. 10).

Пунктом 5 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відтак аргумент скаржника (боржника) ОСОБА_2 щодо неможливості відкриття виконавчого провадження № 62947540 на підставі постанови державного виконавця про стягнення суми судового збору не ґрунтується на законі.

Матеріли скарги містять постанову державного виконавця ВДВС Хорольського РУЮ про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 26739,11 грн за № 33653204 від 13.08.2012 (а.с. 6).

Тобто спірна постанова від 04.09.2020 № 62947540 містить описку у частині найменування державного виконавця і відповідного органу державної виконавчої служби якими винесено постанову № 33653204 від 13.08.2012.

Відповідно до абз. 2 п. 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Згідно п. 7 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5, внесення змін, видалення реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі виконавчих документів, не допускаються, крім випадків виправлення технічних помилок, описок чи доповнення реєстраційних даних відомостями, отриманими під час проведення виконавчих дій, про що виноситься відповідна постанова.

Відтак вказані у скарзі обставини щодо некоректного зазначення у спірній постанові найменування виконавчого документа, підлягають виправленню у порядку виявлення та виправлення описки, а не визнання спірної постанови неправомірною.

Також слід зауважити, що відкриваючи виконавче провадження державний виконавець зазначає у відповідній постанові реквізити виконавчого документа, у т.ч. вказану у ньому грошову суму стягнення, а вже під час здійснення виконавчого провадження сума до стягнення може бути відкоригована, у т.ч. з огляду на вказану боржником ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 25.03.2020 і приписи ч. 6 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" (У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання).

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5 ЦПК України судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси. Саме порушення останніх є підставою для застосування судом конкретного способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченого законом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", заява № 4241/03 від 28.10.2010, вказано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії", заява N 30544/96, п. 26, ECHR 1999-I).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ураховуючи зазначене суд частково задовольняє вимоги скарги: зобов`язує головного державного виконавця Свистанюк Ю.Г. чи іншого уповноваженого державного виконавця винести постанову щодо зазначення коректного найменування видавника виконавчого документа постанови державного виконавця № 33653204 від 13.08.2012 про стягнення з ОСОБА_1 26739,11 грн виконавчого збору, тобто виправити відповідну описку у спірній постанові ВП № 62947540 від 04.09.2020.

З`ясування інших обставин, на які вказує скарга, у т.ч. дій щодо зупинки і затримання легкового автомобіля, його втрати, відкриття чи закриття інших виконавчих проваджень тощо не впливає на висновок суду за скаргою.

Ураховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 257-261, 294, 353, 450-452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу боржника ОСОБА_1 задоволити частково.

Зобов`язати головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Свистанюк Юлію Григорівну, або іншого уповноваженого державного виконавця у виконавчому провадженні № 62947540, винести постанову про виправлення описки у постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 62947540 від 04.09.2020 у частині коректного зазначення найменування видавника виконавчого документа постанови про стягнення з ОСОБА_1 26739,11 грн виконавчого збору.

У задоволенні скарги у іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя В.Ф.Харченко