ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 травня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/1259/20

Головуючий у першій інстанції Булига Н. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/768/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар:Позняк О.М.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на

рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про затвердження технічної документації щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність, ( суддя Булига Н.О.), ухвалене у м. Бобровиця об 11 годині 58 хвилин, повний текст рішення виготовлено 23 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення 9 сесії 6 скликання Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області від 5 жовтня 2012 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам згідно поданих заяв» в частині затвердження технічної документації щодо відведення земельних ділянок та передання у власність земельної ділянки площею 0,50 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та земельної ділянки площею 0,17 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовувала тим, що вона є власником 1/2 частини нежитлової будівлі, що розташована по АДРЕСА_2 .

Рішенням Бобровицького районного суду від 22.10.2015 року у справі №729/1355/14, нежитлову будівлю за вищевказаною адресою було поділено між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділено в натурі кожному із співвласників по 1/2 частині.

Рішенням 9 сесії 6 скликання Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області від 05.10.2012 року земельну ділянку площею 0,17 га в АДРЕСА_1 передано у власність ОСОБА_2 (колишньому чоловіку позивачки, який є власником 1/2 частини нежитлової будівлі) та земельну ділянку площею 0,50 га в АДРЕСА_1 передано у власність ОСОБА_3 (який не має права на будівлю). На думку позивача, зазначене рішення було прийнято з порушенням закону, оскільки у ньому не було прописано цільове призначення земельних ділянок та при цьому у власність ОСОБА_3 передано земельну ділянку неправомірно також через те, що він не має права на будівлю.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про затвердження технічної документації щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення 9 сесії 6 скликання Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області від 5 жовтня 2012 року про затвердження технічної документації щодо відведення земельних ділянок та передачу у власність земельної ділянки площею 0,50 га в АДРЕСА_1 (садік) ОСОБА_3 та земельної ділянки площею 0,17 га в АДРЕСА_1 (садік) ОСОБА_2 . Стягнуто на користь позивачки з відповідачів по 420,40 грн у повернення сплаченого судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що орган місцевого самоврядування приймаючи рішення про передачу у власність земельної ділянки не лише власнику частини будівлі, а й особі, яка не є власником частини нежитлової будівлі, діяв всупереч вимогам ст.116,118,121 ЗК України, порушивши права власників нежитлової будівлі на можливість оформлення права користування земельною ділянкою відповідно до часток належної їм будівлі. Крім того, органом місцевого самоврядування не було зазначено цільового призначення земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними відповідачами у справі, оскільки прав позивачки не порушували. Суд першої інстанції не залучив до участі у справі у якості співвідповідача Бобровицьку міську раду Бобровицького району Чернігівської області, хоча предметом спору є законність рішення ради про затвердження технічної документації щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність відповідачів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року без змін. Позивачка зазначає, що відповідачами по даній справі є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким оскаржуваним рішенням ради виділено у власність земельну ділянку, чим порушено її право на отримання в користування та укладення договору оренди цієї земельної ділянки, оскільки на ній розташована нежитлова будівля ( дитячий садок) яка перебуває у власності двох співвласників і в тому числі і її.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що згідно рішення Бобровицького районного суду від 22.10.2015 року по справі №729/1355/14 нежитлова будівля, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , поділена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та виділено в натурі кожному із співвласників по 1/2 частині (а.с.7-8).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бобровицької міської ради від 28.02.2018 року за № 44 частині будівлі, яка виділена ОСОБА_1 , присвоєна адреса АДРЕСА_4 (а.с.9).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Дердавного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 1/2 частина нежитлової будівлі з господарськими буділями та спорудами в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до даних архівного витягу від 18.04.2018 року № 07-06/91 з рішення 9 сесії 6 скликання Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області від 05.10.2012 року, вирішено затвердити технічну документацію та передати у власність земельні ділянки площею 0,17 га в АДРЕСА_1 (садік) ОСОБА_2 та площею 0,50 га в АДРЕСА_1 (садік) ОСОБА_3 (а.с.11). А відповідно даним архівного витягу від 20.02.2018 року № 07-06/68 з рішення 10 сесії 6 скликання Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області від 27.12.2012 року вирішено надати дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,15 га в АДРЕСА_3 (садік)(а.с.12).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду № 729/916/18 від 15.01.2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення 10 сесії 6 скликання Ярославської сільської ради від 27.12.2012 та скасовано дане рішення з тих підстав, що орган місцевого самоврядування приймаючи рішення діяв в порушення вимог чинного законодавства, оскільки позивач не зверталася з письмовою заявою до відповідача про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,15 га в АДРЕСА_3 (а.с.15-17).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду № 729/916/18 від 18.01.2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині визнання протиправним та скасування рішення 9 сесії 6 скликання Ярославської сільської ради від 05.10.2012 року про затвердження технічної документації та передачі у власність земельної ділянки площею 0,50 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та земельної ділянки площею 0,17 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 закрито. Позивачці роз`яснено, що позов відноситься до юрисдикції місцевого суду в порядку цивільного судочинства (а.с.19-20).

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області № 729/921/19 від 15.11.2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення 9 сесії 6 скликання Ярославської сільської ради від 05.10.2012. Проте, постановою Чернігівського апеляційного суду від 21.07.2020 року це рішення скасовано, оскільки суд першої інстанції вирішив питання про право третіх осіб всупереч приписам процесуального закону та не звернув увагу на ту обставину, що матеріально-правовий спір виник саме між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.22-29).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Нормами процесуального закону визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 752/19715/14-ц (провадження № 61-9427св18).

Підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Отже, позовні вимоги заявлено позивачем, у тому числі, з підстав порушення сільською радою норм ЗК України при виділенні земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_1 скориставшись своїм правом, визначила відповідачами у даній справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . При цьому у своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати протиправним та скасувати рішення 9 сесії 6 скликання Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області від 5 жовтня 2012 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадянам згідно поданих заяв» в частині затвердження технічної документації щодо відведення земельних ділянок та передання у власність земельної ділянки площею 0,50 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та земельної ділянки площею 0,17 га в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . В обґрунтування позову позивачка зазначала, зокрема про те, що оскаржуване рішення ради прийняте всупереч вимог ст. ст.116,118,121 ЗК України.

Однак, порушуючи питання про визнання протиправним та скасування вказаного рішення Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, ОСОБА_1 не залучає до участі у справі вказаний орган в якості відповідача, в той час як позов стосується і його прав.

Відповідно до вимог ч. 6 п.4 ст 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі в справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вище вказаного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через невірне застосування норм процесуального закону, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375,376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2021 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення сесії Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про затвердження технічної документації щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_6 ) судовий збур у розмірі по 630 грн кожному за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 28 травня 2021 року.

Головуючий: Судді: