Справа № 682/625/21
Провадження № 2/682/403/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2021 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря Придачук Г.Л., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ганнопільської сільської ради про визнання права власності на майно житловий будинок,
23 березня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Ганнопільської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно жилий будинок АДРЕСА_1 .
21 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 подав суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок АДРЕСА_1 .
Уточнена позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_2 . Позивач є єдиними спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 набула право власності на вказаний вище житловий будинок, але правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності відсутній, а тому свідоцтво про право на спадщин видати позивачу як спадкоємцю неможливо. У зв`язку із наведеним позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .
Від Ганнопільської сільської ради надійшло клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника сільської ради.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позовних у позовній заяві підстав.
Заслухавши осіб, які прибули, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Також у відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Статтею 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
До первинної позовної заяви позивачем додано докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.
Зокрема, за даними довідки Ганнопільської сільської ради від 12.03.2021 № 110, згідно записів № 188 погосподарської книги № 3 за 2001-2005 рр. останнім власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /з № 08 (а.с. 12).
Згідно довідки Ганнопільської сільської ради від 12.03.2021 № 112, земельна ділянка площею № 0,84 га., знаходиться в АДРЕСА_2 , не знаходиться в приватній власності, а належить Ганнопільській сільській раді (а.с. 13).
Відповідно до Акту-висновку № 5 від 05.03.2020, будинок АДРЕСА_1 належав померлій ОСОБА_3 .. Загальна площа будинку 45,9 кв.м. (а.с. 14).
Згідно відповіді нотаріуса від 01.03.2021 № 52/01-16, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю документу, що підтверджує право власності померлої ОСОБА_3 на вказаний будинок на день смерті (а.с. 15).
Суд звертає увагу на те, що згідно заяви про уточнення позовних вимог представник позивача вказує, що на стадії розгляду справи було виявлено неточність стосовно адреси спірного житлового будинку, то просив визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок АДРЕСА_2 , про що додав підтверджуючі докази: довідку Ганнопільської сільської ради від 09.04.2021 № 133, у відповідно до якої померла ОСОБА_3 була останній власником житлового будинку АДРЕСА_2 ; акт-висновок про обстеження технічного жилого будинку № 13 від 19.04.2021 та технічний паспорт на будинок АДРЕСА_2 .
Однак, яки видно із матеріалів витребуваної спадкової справи №109/2016, ОСОБА_2 звернулася 21.09.2016 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: буд. АДРЕСА_2 .
Окрім того, в матеріалах спадкової справи наявна довідка Ганнопільської сільської ради від 17.03.2016 № 126, згідно із якою, ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: буд. АДРЕСА_2 (а.с. 31).
Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у матеріалах справи також наявні розбіжності у прізвищі померлої спадкодавці, так, зокрема, заповіт складено ОСОБА_3 із власноручним підписом останньої, в той час як свідоцтво про смерть видано відносно ОСОБА_3 . Спадкова справа №109/2016 була заведена після смерті ОСОБА_3 , заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від 21.09.2016 та інформаційні довідки із спадкового реєстру також сформовані на ОСОБА_3 .
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтував належними доказами право власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст. 12, 247, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.