Справа № 522/7333/16-ц
Провадження № 2-ві/522/2/21
У Х В А Л А

22.01.2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Косіциної В.В.

при секретарі судового засідання Пашковському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявської Л.М.,

встановив:

В провадженні суду знаходилась справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , ТОВ "Порт. Винний бар" про усунення перешкод у здійсненні права користуванні спільним майном та прибудинковою територією будинку шляхом знесення самовільно встановленої споруди.

В подальшому, від Державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Куліковим І.О. подано до суду подання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

18 січня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявської Л.М.

Мотивує вимоги тим, що не довіряє складу суду оскільки рішення винесене суддею було скасовано апеляційною інстанцією, отже очевидним є упередженість судді під час розгляду даної справи, суддя обізнана, що кафе-бар не працює у даний час тому не порушує прав позивача. Вбачає упередженість в діях судді Чернявської Л.М. щодо самоусунення від розгляду подання державного виконавця, яким на меті є невиконання чи перешкоджання у виконанні судового рішення апеляційної інстанції, яке набрало законної сили. Також зазначила, що з 02 липня 2020 року судові засідання не проводились. Остання дата судового засідання, яке не відбулось було 16 грудня 2020 року. Розгляд справи призначено на 27.01.2021 року.

Також зазначила, що в провадженні судді Чернявської Л.М. знаходиться інша цивільна справа № 522/5925/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири. У цій справі суддя Чернявська Л.М. поза судовими засіданнями без фіксації постійно примушує Заявника та спонукає визнати позов та зробити сусідці ремонт. Тиск судді здійснюється безпідставно, адже в матеріалах справи наявне експертне дослідження та висновки судової будівельно-технічної експертизи зазначають про неможливість встановити причини залиття квартири. Також суддя відкладає розгляд справи з незрозумілих підстав. Також у Заявника є підозра в упередженості та зацікавленості судді, які виражені в свідомому порушенні прав та обов`язку Заявника.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 20 січня 2021 року зупинено провадження по зазначеній справі.

Заяву передано для визначення судді, в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді Косіциній В.В.

21 січня 2021 року ухвалою судді Косіциної В.В. заява прийнята до свого провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали заяви про відвід, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав:

У відповідності до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, суддя не може брати участь у розгляді справи та підлягає відводу за наявності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, рішеням Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2017 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , ТОВ "Порт. Винний бар" про усунення перешкод у здійсненні права користуванні спільним майном та прибудинковою територією будинку шляхом знесення самовільно встановленої споруди. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , ТОВ "Порт. Винний бар" про усунення перешкод у здійсненні права користуванні спільним майном та прибудинковою територією будинку шляхом знесення самовільно встановленої споруди.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року скасовано. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задоволено. Усунуто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права користування спільним майном та прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення за рахунок ОСОБА_3 самовільно встановленої споруди у вигляді металевої решітки з дахом і дверима на замку, що розташована між стінами будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постановою Верховного суду від 03 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Постанову апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року залишено без змін.

04 вересня 2018 року від Державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Куліковим І.О. подано до суду подання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення.

22 червня 2020 року матеріали справи надійшли до суду першої інстанції з Верховного суду.

Заявник у своїй заяві висловлюючи підставу для відводу судді Чернявської Л.М. лише ті обставини, що в неї є сумніви у неупередженості та об`єктивному розгляді справи, оскільки суддя відмовила у задоволенні її позову та рішення було скасовано.

Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також, заявник стверджує, що розгляд подання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення постійно відкладається, та окрім цього в її провадженні перебуває інша цивільна справа, в якій здійснюється тиск на неї.

Втім, обставини, визначені заявником у заяві про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявської Л.М. від 18.01.2021 року жодним чином не підтверджуються матеріалами справи та доказами.

Навпаки, вбачається, що заявник фактично не згоден з процесуальним рішенням судді про відмову у позові.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розпорядження судді Косіциної В.В. було надано виключно заяву про відвід та ухвалу судді про відмову у задоволенні відводу з супровідними листом. Заявник доказів, на підтвердження своїх доводів, у відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, не представив.

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

В ході розгляду заяви, викладені заявником обставини не знайшли підтвердження, оскільки будь-яких доказів щодо заінтересованості судді у розгляді даної справи з боку заявника не зазначено та не надано. Також, заявником не надані допустимі, належні, достовірні та достатні докази, які б підтверджували наявність підстав для відводу судді у зв`язку з неупередженістю.

Між тим, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого по справі при вирішенні даної цивільної справи.

Отже, передбачених ст. 36 ЦПК України підстав для задоволення відводу, заявленого головуючому судді, не встановлено. Суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а справа (подання) підлягає продовженню розгляду тим самим складом суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 35-40, 260 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявської Л.М. - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.