Справа № 428/2992/20
Провадження № 22-ц/810/6/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н. В.,

суддів: Кострицького В. В., Лозко Ю. П.,

за участю секретаря

судового засідання: Залюшного О. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Шубочкіної Т. В. в приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі відповідач, ПАТ «НСТУ»), в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до рішення Правління ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 08.12.2017 року з урахуванням рішення конкурсної комісії з відбору на посаду продюсера (філій) ПАТ «НСТУ», його було призначено на посаду продюсера філії «Регіональна дирекція UA: Донбас» строком на 1 рік.

На виконання вказаного рішення ПАТ «НСТУ», 08.12.2017 між ПАТ «НСТУ» та ОСОБА_1 був укладений строковий трудовий договір №16-стд, строк дії якого визначений з 11.12.2017 року до 10.12.2018 року.

В подальшому даний трудовий договір був продовжений два рази шляхом укладення додаткових угод, а саме: №1 від 10.10.2018 року - з 11.12.2017 року до 10.12.2019 року, і №3 від 10.10.2019 року - з 11.12.2017 року до 10.03.2020 року.

Позивач вважає, що відповідно до ч.2 ст.39-1 КЗпП України та укладених з відповідачем додаткових угод, строковий трудовій договір №16-стд від 08.12.2017 року є таким, що укладений на невизначений строк, у зв`язку з чим 28.02.2020 року він звернувся до ПАТ «НСТУ» із відповідною заявою, в якій просив оформити трудові відносини, а саме у формі відповідної додаткової угоди до строкового трудового договору, висловив своє погодження на продовження трудових відносин та повідомив ПАТ «НСТУ» про намір продовжувати працювати на посаді продюсера філії ПАТ «НСТУ». Просив відповідача повідомити його до 10.03.2020 про прийняте рішення, але жодної відповіді не отримав.

З інформації на сайті ПАТ «НСТУ» suspilne.media йому стало відомо, що згідно протоколу засідання правління ПАТ «НСТУ» № 177 від 02.03.2020 правлінням нібито було прийнято рішення про його звільнення з 10.03.2020 з посади продюсера (філії) ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA:Донбас». При цьому жодної інформації про цей протокол на сайті розміщено не було, інформація філіям чи йому особисто не надавалася. Вважає, що відповідач порушив вимоги власного статуту, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2016 № 1039, а саме п.10, відповідно до якого діяльність телерадіокомпанії провадиться на принципах дотримання норм суспільної моралі, відсутності дискримінації за будь-якою ознакою, прозорості та відкритості діяльності. З 11.03.2020 обов`язки продюсера філії ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA:Донбас» тимчасово виконував ОСОБА_2 - продюсер (лінійного) управління радіопрограм бюро виробництва регіонального комітету філії ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA:Донбас».

На підставі наказу від 02.03.2020 року № 17кр його було звільнено з 10.03.2020 року, але про цей наказ йому ніхто не повідомив, розрахунок з ним проведено не було, трудова книжка йому не видавалася, а тому він продовжував працювати на зазначеній посаді до 16.03.2020 року включно.

Позивач вказує, що фактом продовження виконання трудових обов`язків після 10.03.2020 є його відрядження, перебування на робочому місці, обговорення з підлеглими тематики ефірів, участь у робочих чатах, в тому числі із залученням працівників центральної дирекції ПАТ «НСТУ», тощо. Копію наказу про звільнення він отримав 16.03.2020 поштою, а 17.03.2020 його було особисто ознайомлено з наказом від 02.03.2020 № 17кр «Про звільнення ОСОБА_1 » та виданого трудову книжку, однак повного розрахунку при звільненні проведено не було.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ про його звільнення, поновити його на роботі, зобов`язати відповідача виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути моральну шкоду у сумі 100 000 гривень. Моральну шкоду обґрунтовує порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенням стосунків з оточуючими людьми.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.12.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, постановленим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник вказує на те, що суд першої інстанції помилково відніс строковий трудовий договір, укладений з ним, до особливої форми трудового договору - контракту, оскільки контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття працівника на роботу з дня, встановленого у контракті за угодою сторін, натомість підставою для видання наказу, написання заяви та укладення строкового трудового договору було рішення правління ПАТ «НСТУ» від 08.12.2017, оформлене протоколом № 30.

Суд помилково зазначив у рішенні, що строковий трудовий договір із ОСОБА_1 два рази продовжувався за заявами останнього, оскільки спочатку правління приймало рішення, а потім позивачу пропонувалося написати заяву. З наказом про звільнення його не було ознайомлено, що є порушенням п.11 розділу 9 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, що не було враховано судом першої інстанції. При звільненні з ним не було проведено повного розрахунку у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України. Ознайомлення працівників із звільненням електронними листами діючим законодавством не передбачено. Вважає, що відповідно до ч.2 ст.39-1 КЗпП України та укладених з відповідачем додаткових угод, строковий трудовій договір №16-стд від 08.12.2017 року є таким, що укладений на невизначений строк. Жодних наказів чи рішень, пов`язаних з його подальшою трудовою діяльністю та/або проведення відповідних дій щодо звільнення, на адресу позивача чи адресу філії ПАТ ««НСТУ» «Регіональна дирекція UA:Донбас» не надходило. Скаржник вважає сумнівним той факт, що відповідач нібито видав наказ про його звільнення 02.03.2020, адже із наказом про звільнення, навіть 10.03.2020, його не було ознайомлено, трудову книжку не було видано, повного розрахунку не проведено, незважаючи на те, що він перебував на робочому місці увесь час. З інформації на сайті ПАТ «НСТУ» suspilne.media, йому стало відомо, що згідно протоколу засідання правління ПАТ «НСТУ» № 177 від 02.03.2020 правлінням нібито було прийнято рішення про його звільнення з 10.03.2020 з посади продюсера (філії) ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA:Донбас». При цьому жодної інформації про цей протокол на сайті розміщено не було, інформація філіям чи йому особисто не надавалася. Вважає, що відповідач порушив вимоги власного статуту, затвердженого Постановою КМУ від 28.12.2016 № 1039, а саме п.10, відповідно до якого діяльність телерадіокомпанії провадиться на принципах відсутності дискримінації за будь-якою ознакою, прозорості та відкритості діяльності. З 11.03.2020 обов`язки продюсера філії ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA:Донбас» тимчасово виконував ОСОБА_2 - продюсер (лінійного) управління радіопрограм бюро виробництва регіонального комітету філії ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA:Донбас». Фактом продовження виконання трудових обов`язків після 10.03.2020 є його відрядження, перебування на робочому місці, обговорення з підлеглими тематики ефірів, участь у робочих чатах, в тому числі із залученням працівників центральної дирекції ПАТ «НСТУ», тощо. Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги копію наказу про відрядження, як доказ продовження роботи на посаді продюсера.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «НСТУ» зазначає, що ОСОБА_1 визначений переможцем конкурсного відбору на посаду продюсера філії АТ «НСТУ», якого наказом АТ «НСТУ» від 08.12.2017 № 1298-к було прийнято на посаду продюсера філії. 08.12.2017 з позивачем був укладений строковий трудовий договір строком на один рік. Додатковими угодами до строкового трудового договору № 1 та № 3 від 10.10.2018 та 10.10.2019 строк дії трудового договору було продовжено з 11.12.2017 по 10.12.2019 включно та з 11.12.2017 по 10.03.2020 включно. Рішенням правління АТ «НСТУ» від 02.03.2020, оформленого протоколом № 177 було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади продюсера філії. Відповідно до п. 15 Положення про правління АТ «НСТУ», протоколи правління публікуються на офіційному сайті АТ «НСТУ» протягом трьох робочих днів з моменту прийняття. Протокол правління АТ «НСТУ» від 02.03.2020 № 177 було опубліковано 02.03.2020, що підтверджується довідкою. Наказом АТ «НСТУ» від 02.03.2020 № 17-кр ОСОБА_1 було звільнено 10.03.2020 у зв`язку із закінченням строкового трудового договору від 08.12.2017 № 16-стд. Повідомлення ОСОБА_1 про звільнення з роботи відбулося ще до 10.03.2020. Листом від 05.03.2020 № 1.2-9/600 АТ «НСТУ» повідомило ОСОБА_1 , про те, що п.7.3 строкового трудового договору визначено, що за два місяці до закінчення строку дії цього строкового трудового договору він може бути за згодою сторін продовжений на строк, визначений сторонами, але загалом не більше ніж 5 років. Проте у зазначений строк жодних пропозицій, заяв або інших документів з порушення питання до АТ «НСТУ» від ОСОБА_1 не надходило. Крім того цим же листом проінформовано ОСОБА_1 про прийняте рішення про звільнення та звернуто увагу на необхідність 10.03.2020 ознайомитися із наказом про звільнення та отримати трудову книжку. Крім того, ОСОБА_1 користується кількома адресами електронної пошти. Відповідь АТ «НСТУ», оформлену листом від 05.03.2020 № 1.2-9/600, на заяву ОСОБА_1 , від 28.02.2020, надіслано 05.03.2020 на такі адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 з офіційної адреси електронної пошти :ua. info@ntu. ua, що підтверджується відповідним скрин-шотом, а тому отримані позивачем. Доводи позивача про те, що у зв`язку із неодноразовим продовженням трудових відносин шляхом укладення додаткових угод, строковий трудовий договір набув ознак безстроковості згідно з вимогами ч. 2 ст. 39 -1 КЗпП є необґрунтованими, на думку відповідача, оскільки укладення трудового договору на певний строк регулюються ч. 2 ст. 23 КЗпП, що виключає при переукладенні строкового трудового договору чи продовженні строку його дії застосування ч. 2 ст. 39-1 КЗпП. Таким чином строковий трудовий договір від 08.12.2017 № 16-стд, укладений між АТ «НСТУ» та ОСОБА_1 не набув ознак безстрокового. При цьому ОСОБА_1 не оспорював правомірність укладення з ним саме строкового трудового договору, як і не оскаржив Положення про конкурсний відбір на посаду продюсера (філії) АТ «НСТУ». Повний розрахунок із ОСОБА_1 був проведений 23.03.2020 з виплатою компенсації за затримку виплати при звільненні.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи та заперечення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно протоколу №30 засідання Правління ПАТ «НСТУ» від 08.12.2017 ПАТ «НСТУ» прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду продюсера (філії) філії ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA:Донбас» строком на один рік.

Положенням про конкурсний відбір на посаду продюсера (філії) Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», затвердженого протоколом правління ПАТ «НСТУ» від 02.10.2017 № 19 зі змінами, внесеними протоколом правління ПАТ «НСТУ» від 06.11.2017 № 24 визначені вимоги для претендентів, умови та порядок проведення процедури конкурсного відбору творчих керівників філій. Пунктами 14 та 15 зазначеного Положення передбачено, що строковий трудовий договір з переможцем конкурсного відбору строком на 1 рік укладається протягом 30 календарних днів з дня прийняття рішення правління ПАТ "НСТУ". Строковий трудовий договір може бути продовжений строком до 5 років, більш якого особа не може працювати на посаді продюсера однієї філії.

08.12.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України» в особі голови правління ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений строковий трудовий договір №16-стд, відповідно до якого ОСОБА_1 призначається на посаду продюсера філії ПАТ «НСТУ» - «Регіональна дирекція UA: Донбас». Строк дії даного договору визначався з 11.12.2017 до 10.12.2018 і припиняється після закінчення строку дії договору. Згідно з п.7 зміни та доповнення до цього договору вносяться за угодою сторін, складеної в письмовій формі. За 2 місяці до закінчення строку дії цього строкового трудового договору він може бути за згодою сторін продовжений на строк, визначений сторонами, але не більш ніж на 5 років.

10.10.2018 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до строкового трудового договору № 16-стд від 08.12.2017, згідно умов якої сторони погодили подовжити строк дії строкового трудового договору з 11.12.2017 до 10.12.2019.

Згідно наказу № 108-кр від 10.10.2018 ПАТ «НСТУ» продовжено ОСОБА_1 , продюсеру (філії) філії ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA: Донбас», строковий трудовий договір № 16-стд від 08.12.2017, з 11.12.2018 до 10.12.2019.

10.10.2019 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до строкового трудового договору № 16-стд від 08.12.2017, згідно умов якої сторони погодили подовжити строк дії строкового трудового договору з 11.12.2017 до 10.03.2020 включно.

Згідно наказу № 67-кр від 11.10.2019 ПАТ «НСТУ» продовжено ОСОБА_1 , продюсеру (філії) філії ПАТ «НСТУ» ««Регіональна дирекція UA: Донбас» строковий трудовий договір № 16-стд від 08.12.2017, з 11.12.2017 до 10.03.2020 включно.

Згідно протоколу № 177 засідання правління ПАТ «НСТУ» від 02.03.2020 члени правління ПАТ «НСТУ» вирішили звільнити 10.03.2020 ОСОБА_1 з посади продюсера (філії) філії ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA: Донбас».

Відповідно до Положення про правління ПАТ «НСТУ», затвердженого наказом Державного комітету телебачення і радіомовлення 18.01.2017 №6 протоколи правління публікуються на офіційному сайті ПАТ «НСТУ» протягом трьох робочих днів з моменту прийняття (п.15).

Згідно довідки директора департаменту комунікацій зі ЗМІ та громадськістю від 24.04.2020 рішення правління публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 02.03.2020, оформлене протоколом засідання правління ПАТ «НСТУ» № 177, опубліковано на офіційному веб-сайті https:// corp. suspilne.media/ documents 02.03.2020.

Листом ПАТ «НСТУ» від 05.03.2020 № 1.2-9/600 повідомлено ОСОБА_1 правлінням ПАТ «НСТУ» прийнято відповідне рішення про припинення з ОСОБА_1 трудових відносин на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України (протокол № 177 від 02.03.2020), а також проінформовано останнього про необхідність в останній робочий день (10.03.2020) ознайомитися з наказом про звільнення та отримати трудову книжку.

Відповідь АТ «НСТУ», оформлену листом від 05.03.2020 № 1.2-9/600, на заяву ОСОБА_1 від 28.02.2020, надіслано 05.03.2020 на такі адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 з офіційної адреси електронної пошти : ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними скрин-шотами.

Відповідно до наказу ПАТ «НСТУ» від 02.03.2020 року №17-кр ОСОБА_1 звільнено з посади продюсера філії «Регіональна дирекція UA: Донбас» 10.03.2020 року у зв`язку із закінченням дії строкового трудового договору № 16-стд від 08.12.2017 року за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

З даним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 17.03.2020 року і в той же день отримав трудову книжку.

Згідно розрахункового листка за березень 2020 року ОСОБА_1 перераховано відповідачем на картрахунок 23.03.2020 - 45108,11 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений строковий трудовий договір у формі контракту, тому на спірні правовідносини поширюється Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, відповідно до п.3 якого контрактна форма трудового договору застосовується у випадках прямо передбачених законом, а п. 24 вказаного Положення передбачає, що за два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк. Суд вважав доведеним факт обізнаності позивача про строковість трудових відносин та погодження саме з такими умовами праці, що підтверджується особистими заявами позивача про прийняття на роботу від 08.12.2017, про продовження терміну дії строкового договору від 10.10.2018 та 10.10.2019, наказом № 16-стд від 08.12.2017. Суд дійшов висновку, що після закінчення строку дії контракту сторони не досягнули домовленості на його продовження чи на укладення нового, тому вказана причина стала підставою для звільнення позивача, отже підстави для скасування наказу від 02.03.2020 № 17-кр «Про звільнення ОСОБА_1 » у звязку із закінченням строкового трудового договору відсутні.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, але припустився помилки у висновку, встановивши, що між сторонами було укладено контракт.

Свій висновок апеляційний суд обґрунтовує наступним.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно з ч. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників.

При цьому КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін

Згідно п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (частина 2 статті 23 КЗпП України).

Зі змісту положення частини 2 статті 23 КЗпП України, зокрема, вбачається, що законодавець не навів вичерпний перелік обставин, за яких трудові відносини можуть бути врегульовані строковим трудовим договором.

Також законодавець не обмежив сферу застосування такого виду трудового договору, зазначивши, що строк його дії встановлюється за погодженням сторін.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призивом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Строковий трудовий договір може укладатися як під час прийняття на роботу, так і згодом, якщо є підстави для укладання (переукладання) строкового трудового договору, а саме: якщо трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви працівника.

Також Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 (пункт 9) роз`яснював, що укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення.

Аналіз наведених правових норм свідчить про відсутність в законодавстві заборони щодо укладення строкового трудового договору, якщо на те є воля сторін.

За змістом частини другої статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач працював за строковим трудовим договором від 08.12.7017 року протягом року. Додатковими угодами № 1 та № 3 від 10.10.2018 та 11.10.2019 відповідно цей строк був продовжений з 11.12.2017 до 10.12.2019 та відповідно з 11.12.2017 до 10.03.2020. Будь-яких зауважень при його укладанні позивач не зазначав. Вказаний договір протягом строку його дії у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Факт підписання позивачем строкового трудового договору та додаткових угод до нього з визначеним строком його дії свідчить про наявність такої волі та згоди з усіма умовами такого договору.

Крім того, укладений трудовий договір як і будь-яка інша угода має приносити користь не одній лише стороні, а тому необхідним є саме погодження всіх умов такої домовленості. Зокрема, відсутність згоди щодо такої умови, як строк дії договору, може виключити сам факт укладення договору між цими сторонами.

Аналіз доказів у їх сукупності призводить до висновку про те, що позивач погодився на умови роботи, в тому числі оплату праці, на умовах строковості.

Наведене свідчить про добросовісність дій роботодавця, який не приховував справжніх умов праці позивача, а останній, ознайомившись із наказами (розпорядженнями) під підпис та отримавши копію трудового договору, погодився на ці умови.

Тобто позивач вже працюючи у ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA: Донбас», відповідно до вищевказаних обставин, виявив бажання щодо призначення його на посаду продюсера філії ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA: Донбас» з посадовим окладом та на умовах строкового трудового договору.

Виявляючи таке бажання та ставлячи свій підпис під строковим трудовим договором, ОСОБА_1 фактично погодився, що його умови відповідають волі позивача.

При цьому позивач не оспорював правомірність укладення з ним саме строкового трудового договору. Вказана умова трудового договору не визнана недійсною та презумпція її правомірності у встановленому порядку не спростована. Працівник був проінформований про умови укладеного з ним строкового трудового договору, зокрема, щодо терміну його дії, погодився з ними, неодноразово подаючи відповідні заяви про укладення з ним строкового трудового договору,

Пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового договору у зв`язку з закінченням його строку. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку з закінченням строку.

Крім того припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений.

Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Таким чином оскільки строковий трудовий договір було укладено за власним бажанням позивача та підстави для визнання указаного трудового договору недійсним в частині строку його дії колегією суддів не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку про те, що при звільненні позивача відповідачем не було допущено порушень трудового законодавства.

Враховуючи відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу № 17-кр про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_1 з посади продюсера філії ПАТ «НСТУ» «Регіональна дирекція UA: Донбас» за п. 2 статті 36 Кодексу законів про працю України по закінченню строку трудового договору, підстави для поновлення ОСОБА_1 на вищезазначеній посаді також відсутні, як і відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, оскільки вказані вимоги мають похідний характер та їх задоволення залежить від задоволення основної вимоги про визнання незаконним наказу про звільнення, в задоволенні якої, в даному випадку, відмовлено.

Доводи скаржника про те, що із продовженням трудових відносин шляхом укладення додаткових угод до строкового трудового договору, трудовий договір набрав ознак безстроковості згідно з вимогами ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки між сторонами був укладений строковий трудовий договір відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України, що виключає при продовженні строку його дії застосування ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України.

Посилання скаржника на практику Верховного Суду є помилковим, оскільки справи на які він посилався стосуються інших правовідносин, відмінних від правовідносин у даній справі.

Продовження трудових правовідносин, тобто вихід працівника на роботу наступного дня після закінчення строкового трудового договору, допуск його до роботи є юридичним фактом, у силу якого строковий трудовий договір набуває характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк.

Однак доказів на підтвердження тих обставин, що позивач продовжував працювати після закінчення строку дії трудового договору, останнім не надано.

Не підтверджує вказаний факт і наданий позивачем скрин - шот зі сторінки Facebook, у якому зазначена переписка між користувачами в чатах, оскільки з останнього не вбачається, що саме трудові обов`язки виконував позивач.

Що стосується посилання на наказ № 28-вд від 06.10.2020 про відрядження позивача, то вказане відрядження було терміном на 1 день 10 березня 2020, тобто в останній робочий день ОСОБА_1 .

Отримання позивачем копії наказу про звільнення 16.03.2020 не є підставою для визнання його незаконним та скасування.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте ухвалене у справі рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам у повному обсязі не відповідає, у зв`язку з чим підлягає зміні в частині мотивів, які стали підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 376 Цивільного процесуального України підставами для зміни рішення є, зокрема: неповнота з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини.

Луганський апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права частково прийняті до уваги, проте вони не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 грудня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повного тексту постанови - 31 травня 2021 року.

Головуючий

Судді: