Справа № 591/2645/21
Провадження № 2/591/1908/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гончаренко Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, просить визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 16 травня 2017 року № 235 «Про надання дозволу на переведення частини житлового будинку квартирного типу в будинок садибного типу по АДРЕСА_1 " яким було переведено частину житлового будинку квартирного типу загальною площею 42,4 кв.м.

Ухвалою суду від 20.04.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Представником відповідача 12.05.2021 заявлено клопотання про закриття провадження по справі, мотивоване тим, що справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень, яке є актом індивідуальної дії.

В підготовчому засіданні представник відповідача клопотання підтримав із зазначених підстав, просив задовольнити.

В підготовчому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання заперечував. Пояснив, що оскаржуване рішення не носить публічно-правового характеру, ним порушене цивільне право позивачки, оскільки за оскаржуваним рішенням перейшло право від позивачки до третіх осіб на обєкти, які є складовими частинами домоволодіння.

В підготовче засідання представник третьої особи Остапенко Н.І. не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином, надав пояснення щодо заявленого клопотання. Зазначив, що у даній справі спір про право відсутній, дослідженню підлягає правомірність надання відповідачем адміністративної послуги - надання дозволу на перечедення частни житлового будинку квартирного типу у будинок садибного типу. Вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

У підготовче засідання треті особи не з`явилися. Про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.1990 квартири загальною площею 87,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , що складає 66/100 частин, з надвірними будівлями (а.с. 6). Треті особи є власниками на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради 29.12.2015 (а.с. 14)

Позивачка оскаржує рішення виконавчого комітету, яким надано дозвіл третім особам на перевдеення частини житлового будинку квартирного типу у будинок садибного типу з підстави порушення відповідачем процедури прийняття такого рішення, оскільки, на її думку, попередньо повинен бути отриманий її дозвіл, як співвласника, на переведення частини будинку квартирного типу у будинок садибного типу. Проте вона такого дозволу не надавала.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (частина перша стаття 2 КАС України).

Відповідно до пунктів 1,2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема , спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг визначається «Про адміністративні послуги»

За приписами частини першої статті 1 вказаного закону адміністративна послуга - адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону).

Основними ознаками адміністративних послуг є: адміністративна послуга надається за заявою особи; надання адміністративних послуг пов`язано із забезпеченням умов для реалізації суб`єктивних прав конкретної особи; адміністративні послуги надаються адміністративними органами (державними органами та органами місцевого самоврядування) і обов`язково через реалізацію владних повноважень (отримати конкретну адміністративну послугу можна лише у відповідному, як правило, тільки одному адміністративному органі); результатом адміністративної послуги у процедурному значенні є адміністративний акт (рішення або дія адміністративного органу, яким задовольняється заява особи). Такий адміністративний акт має конкретного адресата - споживача адміністративної послуги, тобто особу, яка звернулася за даною послугою.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку проте, що отримання власником житлового приміщення рішення про переведення житлового приміщення в нежитлове має ознаки адміністративної послуги. Позивачка оскаржує рішення виключно з підстави порушення процедури його прийняття - неотримання її згоди на переведення будинку . Будь-якій спір про право, виходячи зі змісту позовної заяви, відсутній. Доводи представника позивача у судовому засіданні, що оскаржуваним рішенням виділені третім оосбам окремі складові належного позивачу домоволодіння не підтверджуються матеріалами справи. Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ним вирішувалось питання виключно щодо зміни типу нерухомого майна. Тобто у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягає правомірність надання виконавчим комітетом Сумської міської ради, як суб`єктом владних повноважень, адміністративної послуги прийняття рішення про переведення частини житлового будинку квартирного типу у будинок садибного типу.

В адміністративному судочинстві оскаржується рішення органу місцевого самоврядування, яке прийняте суб`єктом владних повноважень при наданні ним адміністративних послуг. Враховуючи викладене, зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 165/403/16-а, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 308/5040/17, висновки щодо застосування норм права у яких суд враховує на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає закриттю. На підставі ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд роз?яснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення від 16 травня 2017 року № 235 «Про надання дозволу на переведення частини житлового будинку квартирного типу в будинок садибного типу по АДРЕСА_1 " яким було переведено частину житлового будинку квартирного типу загальною площею 42,4 кв.м в будинок садибного типу по АДРЕСА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 28.05.2021.

Суддя О.О. Ніколаєнко