Номер провадження 22-ц/804/1296/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

25 травня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Никифоряка Л.П., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу № 243/12645/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КЗТС Машинінг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Краматорська міська рада, про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його реєстрації за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2021 року (суддя Мірошниченко Л.Є., повний текст рішення складений 12 березня 2021 року),

в с т а н о в и в :

30 жовтня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «КЗТС Машинінг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його реєстрації, посилаючись на те, що 01 травня 2012 року між орендодавцем ОСОБА_4 і орендарем ТОВ «КЗТС Машинінг» був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Сергіївської сільської ради Краматорського району (раніше Слов`янського району) Донецької області, площею 4,7234 га, кадастровий номер :02:000:0231, термін дії договору до 01 травня 2022 року. Договір оренди зареєстрований в відділі Держкомзему в Слов`янському районі Донецької області 06 листопада 2012 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис № 02262 22 травня 2013 року. 21 грудня 2017 року між ТОВ «КЗТС Машинінг» і ОСОБА_1 як спадкоємцем первинного орендодавця ОСОБА_4 укладена додаткова угода про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01 травня 2012 року, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2027 року та збільшено розмір орендної плати орендодавцю. 23 лютого 2018 року ОСОБА_1 уклала договір оренди зазначеної земельної ділянки з ОСОБА_2 , який в свою чергу, 26 березня 2018 року уклав договір суборенди земельної ділянки з ОСОБА_3 . Просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7234 га, кадастровий номер: :02:000:0231, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25053207 від 23 лютого 2018 року; скасувати запис № 25053207 від 23 лютого 2018 року про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7234 га, кадастровий номер: :02:000:0231, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області; визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки від 26 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7234 га, кадастровий номер: :02:000:0231, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області, право суборенди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25464924 від 26 березня 2018 року; скасувати запис № 25464924 від 26 березня 2018 року про державну реєстрацію права суборенди, яке виникло на підставі договору суборенди земельної ділянки від 26 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7234 га, кадастровий номер: :02:000:0231, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2021 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «КЗТС Машинінг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його реєстрації задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 21 лютого 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7234 га, кадастровий номер: :02:000:0231, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25053207 від 23 лютого 2018 року.

Скасовано запис № 25053207 від 23 лютого 2018 року про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди земельної ділянки від 21 лютого 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7234 га, кадастровий номер: :02:000:0231, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області.

Визнано недійсним договір суборенди земельної ділянки від 26 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7234 га, кадастровий номер: :02:000:0231, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області, право суборенди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25464924 від 26 березня 2018 року.

Скасовано запис № 25464924 від 26 березня 2018 року про державну реєстрацію права суборенди, яке виникло на підставі договору суборенди земельної ділянки від 26 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7234 га, кадастровий номер: :02:000:0231, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області.

Стягнуто в частковому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «КЗТС Машинінг» судовий збір у розмірі 640,33 грн. з кожного.

З вказаним рішенням не погодилася відповідачка ОСОБА_3 та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції використовував в якості письмового доказу напис посадової особи, який відображався в тексті примірника договору оренди земельної ділянки від 01 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «КЗТС Машинінг», про те, що цей договір було зареєстровано у відділі Держкомзему Слов`янського району Донецької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06 листопада 2012 року за № 002262. Інших доказів, які б свідчили про факт державної реєстрації зазначеного договору у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі Державного реєстру земель позивачем суду не надано. Відсутність відомостей про зазначений договір у Державному земельному кадастрі свідчить про те, що державна реєстрація цього договору в установленому порядку проведена не була, у зв`язку з чим право користування спірною земельною ділянкою у позивача не виникло. Згідно пункту 41 Прикінцевих положень цього договору, договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. На момент укладення договору правоздатність ОСОБА_4 припинилася і у померлого не могли виникнути права та обов`язки за договором, а тому у позивача не могло виникнути права оренди земельної ділянки, тому договір є нікчемним та не може створювати юридичні наслідки як для померлого, так і для відповідача, яка успадкувала зазначену земельну ділянку за законом.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, апеляційну скаргу такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Представник позивача Бажан В.П., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи Краматорської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту (в новій редакції від 09 червня 2019 року) ТОВ «КЗТС Машинінг» є юридичною особою приватного права, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

16 травня 2006 року на підставі розпорядження голови Слов`янської райдержадміністрації від 06 жовтня 2005 року № 460 ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 6,0038 га, яка розташована в с.Сергіївка Сергіївської сільської ради, діл. НОМЕР_1 ; цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 травня 2012 року між орендодавцем ОСОБА_4 і орендарем ТОВ «КЗТС Машинінг» в особі директора ОСОБА_5 був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Сергіївської сільської ради Краматорського району (раніше Слов`янського району) Донецької області, загальної площею 4,7234 га, кадастровий номер :02:000:0231. Відповідно до п.8 зазначеного договору його укладено на 10 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням її щорічної індексації, що становить 2858,66 грн. на 2012 рік; за домовленістю між орендодавцем та орендарем, орендна плата може бути виплачена у натуральній формі або в якості надання послуг (виконання робіт) (пункт 9 договору).

Згідно із пунктом 38 договору оренди землі від 01 травня 2012 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно із пунктом 41 договору оренди землі від 01 травня 2012 року цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований в відділі Держкомзему в Слов`янському районі Донецької області від 06 листопада 2012 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис № 02262.

Згідно Акту приймання-передачі від 06 листопада 2012 року ОСОБА_4 передав орендарю ТОВ «КЗТС Машинінг» земельну ділянку площею 4,7234 га в натурі.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 24 вересня 2012 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 травня 2013 року між ОСОБА_1 і ТОВ «КЗТС Машинінг» укладена додаткова угода про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01 травня 2012 року, відповідно до умов якої, у зв`язку із переходом до позивачки права власності на земельну ділянку, що є предметом договору оренди від 01 травня 2012 року, відбулась заміна даних про орендаря. Решта положень договору оренди залишилась без змін.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 травня 2013 року, власником земельної ділянки, рілля, кадастровий номер :02:000:0231, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,7234 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 22 травня 2013 року, є ОСОБА_1 .

Згідно додаткової угоди від 21 грудня 2017 року про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 01 травня 2012 року, укладеної між ОСОБА_1 і ТОВ «КЗТС Машинінг», пункт 6 розділу «Об`єкт оренди» доповнено: «Орендодавець свідчить про те, що дійсно є власником земельної ділянки (кадастровий номер :02:000: 0231), ні ділянка, ні будь-яка її частина або право на неї на момент укладення цього договору нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим особам, не передана в безоплатне користування, не передана в іпотеку, не перебуває в податковій заставі чи під арештом, питання права власності на земельну ділянку не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначеної ділянки відсутні, земельна ділянка або право на неї не віднесено до статутного (складеного) капіталу юридичних осіб. Крім іншого, змінений строк дії договору оренди до 31 грудня 2027 року.

21 лютого 2018 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,7234 га, кадастровий номер :02:000:0231, строком на 43 роки.

26 березня 2018 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір суборенди зазначеної земельної ділянки.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 185420222, дата формування 21 жовтня 2019 року, земельна ділянка рілля, кадастровий номер :02:000:0231, площею 4,7234 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області, належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 22 травня 2013 року. Згідно запису про інше речове право номер лютого 2018 року державним реєстратором Гордієнко Б.Г. управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області зареєстровано договір оренди спірної земельної ділянки, укладений 21 лютого 2018 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , строком на 43 роки з правом передачі в піднайм (суборенду); рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер 39910779, прийнято 28 лютого 2018 року.

Записом про інше речове право номер 25464924 підтверджується факт укладання 26 березня 2018 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 договору суборенди зазначеної вище земельної ділянки строком на 7 років; рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер 40350844, прийнято 28 березня 2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходів з того, що факт державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 01 травня 2012 року підтверджений підписом посадової особи, мокрою печаткою і відміткою на договорі оренди земельної ділянки від 01 травня 2012 року, відповідачі не надали належних допустимих та достатніх доказів на спростування факту укладання договору оренди і проведення його державної реєстрації.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статей 76-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статей 210 і 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносини, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час підписання ОСОБА_4 із позивачем договору оренди землі та його реєстрації, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до частини 1 статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно із частиною 2 статті 125 ЗК України у редакції, чинній на час підписання ОСОБА_4 із позивачем договору оренди землі та його реєстрації, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до норм статей 18 і 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час укладення договору оренди, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Згідно з пунктом 37 договору оренди землі розірвання цього договору в односторонньому порядку не допускається.

За пунктом 41 зазначеного договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Згідно із статтею 202 ЗК України, в редакції, що діяла на час укладання договору оренди земельної ділянки 01 травня 2012 року, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель (частина перша). Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (далі - Книга записів); б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку (частина друга).

Порядок державної реєстрації договору оренди земельної ділянки станом на 06 листопада 2012 року регулювався постановою Кабінету Міністрів «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» України від 09 вересня 2009 року № 1021 (далі - Порядок).

Згідно пунктів 10, 11 Порядку записи до розділів Книги записів вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, яким, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Згідно із частинами 2, 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11 лютого 2010 року № 1878-VI, встановлено, що до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Згідно Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів» від 17 серпня 2011 року № 974 відділ Держкомзему у Слов`янському районі реорганізовано шляхом приєднання до новоутвореного територіального органу державного агентства земельних ресурсів - до відділу Держземагенства у Слов`янському районі.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведення державної реєстрації юридичної особи відділу Держземагенства у Слов`янському районі відбулося 31 жовтня 2012 року, номер запису 0002221; відділ Держкомзему у Слов`янському районі Донецької області припинив державну реєстрацію юридичної особи 22 лютого 2013 року, номер запису 6001745.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220 факт державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо така відбулася, відображався у тексті цього договору, де серед іншого також зазначалася інформація про орган, який провів державну реєстрацію договору та його посадову особу, дата вчинення, номер запису в Державному реєстрі земель. На підтвердження вказаної інформації державний реєстратор посвідчував напис своїм підписом та печаткою органу реєстрації за наявності.

Отже, договір оренди землі від 01 травня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 і ТОВ «КЗТС Машинінг», був зареєстрований 06 листопада 2012 року відповідно до вимог законодавства, що діяло на той час, та є чинним з моменту його державної реєстрації. Цей договір оренди не розірваний та не визнаний недійсним в передбаченому законом порядку.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Довід апеляційної скарги щодо нікчемності договору оренди земельної ділянки від 01 травня 2012 року, оскільки договір оренди земельної ділянки укладений та підписаний за життя ОСОБА_4 01 травня 2012 року.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0231 набута ОСОБА_1 в порядку спадкування та належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину № 383 від 22 травня 2013 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

22 травня 2013 року між ТОВ «КЗТС Машинінг» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 01 травня 2012 року, укладеного між ТОВ «КЗТС Машинінг» та ОСОБА_4 , за умовами якої сторони дійшли згоди здійснити заміну орендодавця на його правонаступника.

21 лютого 2018 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 43 роки з правом передачі в піднайм (суборенду).

26 березня 2018 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договір суборенди зазначеної земельної ділянки строком на 7 років.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час підписання оскаржуваних договорів та реєстрації права оренди земельної ділянки, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , був чинним інший договір оренди цього ж об`єкта, підписаний «КЗТС Машинінг» та ОСОБА_4 01 травня 2012 року і зареєстрований 06 листопада 2012 року у відділі Держкомзему Слов`янського району Донецької області. Укладення договору про оренду землі між ОСОБА_1 як спадкоємця ОСОБА_4 суперечить частині 1 статті 95 ЗК України, частині 1 статті 25 Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та порушує права позивача, як орендаря земельної ділянки, які підлягають захисту. Враховуючи, що одна і та ж сама земельна ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди за двома різними договорами, укладеними із різними орендарями, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання оспорюваного договору про оренду земельної ділянки недійсним на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього кодексу.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як встановлено судом, внаслідок укладення оскарженого договору оренди відповідачка ОСОБА_3 отримала право оренди спірної земельної ділянки, що безумовно є перешкодою для позивача у реалізації наявного в нього права користування тією ж самою земельною ділянкою.

З огляду на викладене вище колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання оскарженого договору оренди недійсним.

До аналогічного висновку прийшла в своїй постанові від 19 лютого 2020 року (№ 387/515/18) Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 229/4059/19 у подібних справах.

Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який з дотриманням вимог чинного законодавства України перевірив їх та спростував відповідними висновками.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 травня 2021 року.

Судді І.В. Кішкіна

Л.П. Никифоряк

О.В. Халаджи