ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3150/20
провадження № 2/753/695/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в прядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, -

встановив:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_4 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 121 311 грн. 61 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видано 12.01.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний запис за №06 від 12.01.2020. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6 .

Попередньо, 12 листопада 2009 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В та зареєстровано в реєстрі за № 3199.

Зокрема п. 1 договору сторонами погоджено, що за згодою сторін, після реєстрації розірвання шлюбу між ними, який було укладено 31.10.2003 та зареєстрованого відділом РАГС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1106, місце проживання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначене за місцем проживання матері.

Пунктом 2.2. договору сторонами, у тому числі погоджено, що батько бере на себе зобов`язання сплачувати аліменти у розмірі 25 відсотків своїх доходів, але не менше 1200,00 грн., кожного місяця;-перерахування коштів здійснюється батьком, у національній валюті, шляхом поповнення карткового рахунку матері, у період з 20 по 25 числа кожного місяця авансовими платежами чи (або) шляхом передачі коштів матері готівкою.

Таким чином, починаючи із 12 листопада 2009 року у строк до 25 числа, кожного місяця, ОСОБА_2 , зобов`язався, авансовими платежами, сплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_6 , у розмір зазначеному вище.

Згідно п. 2.6. в разі невиконання батьком обов`язку по сплаті аліментів, аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору та розбіжності тлумаченні окремих положень цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до діючого законодавства України (п. 3.1. договору).

Проте, порушуючи умови укладеного договору та всупереч вимогам чинного законодавства України, ОСОБА_2 , не виконує належним чином, узяті на себе зобов`язання, а саме не сплачує аліменти, у розмірі та строки передбачені умова укладеного договору.

Заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання спільної дитини, становить 121 311 грн. 61 коп.

Ухвалою судді від 16.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, надавши письмовий відзив на позов у якому вказав на те, що позивач надає до позову свій розрахунок з вересня 2010 по січень 2020 включно, визначає заборгованість в 121 311,61 грн., що не відповідає а ні умовам договору, дійсним обставинам, а ні законодавству України.

У відповідності до абзацу 4 пункту 2.2 Договору, з вересня 2010 по січень 2020 включно, відповідач сплатив аліменти у розмірі 147 364 грн. 27 коп., що підтверджує позивач своїми розрахунками.

Позивач надає документи про розмір нарахованої заробітної плати відповідачу, а не розмір її отримання в натурі, як отриманого ним доходу, про що саме і вказує абзац 4 пункту 2.2 Договору «доходів». Тобто, відповідач критично ставиться до доказів наданих позивачем про доходи відповідача, в тому числі, ставить під сумнів законність отримання довідки зі Служби безпеки України. При цьому, в довідці Служби безпеки України йдеться мова про грошове забезпечення із 20.11.2009 по 24.07.2016, а не про заробітну плату, як то вказує позивач. На що відповідач, звертає увагу суду, що до грошового забезпечення військовослужбовця Служби безпеки України, нараховуються: грошове забезпечення на форму (речове забезпечення); забезпечення на пайки; забезпечення на відрядження; тощо, в тому числі податки. Які не є прямими доходами відповідача у розумінні абзацу 4 пункту 2.2 Договору.

Тобто, враховуючи умови Сімейного кодексу України, зокрема статті 180 цього кодексу, і договору відповідач до 30.04.2016 сплачував аліменти понад встановленого законодавством України розміру прожиткового мінімуму на дитини як до 6 років так і після цього віку, особисто.

У свою чергу, позивач не надає доказів, що вона утримувала дитину у межах прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Не надає доказів і додаткових витрат на дитину. При цьому, предмет заявленого позову є заборгованість по сплаті аліментів, що не може охоплюватися доказами про стягнення грошових коштів на додаткове утримання дитини.

Отже, враховуючи абзац 4 пункту 2.2 Договору «сплачувати аліменти з усіх доходів, у розмірі передбаченому законодавством України: у розмірі 25% від своїх доходів, але не менше 1200 (однієї тисячі двісті) гривень 00 копійок кожного місяця, - з урахуванням статей 180, 181, 182 Сімейного кодексу України» сплачував аліменти понад розміру передбаченого законодавством України. При цьому, виховуючи і забезпечуючи умови життя двох малолітніх дітей від другого шлюбу, і позбавляючи себе права на проживання з урахуванням встановленого прожиткового мінімуму для працездатної особи. Також, абзац 4 пункту 2.2 Договору стосувався виключно статей 180, 181, 182 Сімейного кодексу України.

У свою чергу, стаття 189 Сімейного кодексу України встановлює поняття та порядок укладення договору про сплату аліментів на дитину. А тому, у відповідача сумнів щодо можливості звернення з позовом про стягнення заборгованості по аліментам на підставі абзацу 4 пункту 2.2 Договору на який посилається позивач.

Саме позивач не вказує в позові про пряме призначення аліментів, і в пункті 2.2 Договору відсутнє посилання на статтю 189 Сімейного кодексу України. Позивач посилаючись до статті 194 Сімейного кодексу України просить суд стягнути заборгованість по аліментах за минулі 10 років. Але ж, зміни до частини першої статті 194 Сімейного кодексу України внесені законом № 2475-УІІІ від 03.07.2018. який набрав законної сили лише 28.08.2018.

За таких обставин, бажанням позивачем застосувати закон, яким покращено його становище, безспірно погіршує становище відповідача, що є не допустимо.

Крім того, відповідач, 29.10.2009 подарував квартиру в рахунок сплати аліментів на дитину, яку на прохання позивача оформили по 1/2 на мати позивача та сина.

Таким чином відповідач вважає, що з моменту державної реєстрації права власності на квартиру, припинено право на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно.

Суд, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши кожний окремо та у їх сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 21.02.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 238.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 12.01.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 06.

У грудні 2012 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 , після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачем. Вказана обставина не заперечувалась сторонами.

Також, судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 для владнання питань, пов`язаних з виконанням батьківських обов`язків та виконання обов`язків було укладено Договір від 12.11.2009, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. і зареєстрованим за реєстровим номером 3199, згідно з умовами якого після реєстрації розірвання шлюбу сторони визначили місце проживання дитини з матір`ю керуючись ст.ст. 157, 189 СК України (п. 1.1. Договору).

При цьому, відповідач згідно з умовами цього Договору зобов`язався брати участь у вихованні і утриманні дитини і сплачувати аліменти та додаткові витрати на виховання дитини (пункт 2.2. Договору).

Пунктом 2.2. договору сторонами серед іншого погоджено, що батько бере на себе зобов`язання сплачувати аліменти у розмірі 25 відсотків своїх доходів, але не менше 1200,00 грн., кожного місяця:

- перерахування коштів здійснюється батьком, у національній валюті, шляхом поповнення карткового рахунку матері, у період з 20 по 25 числа кожного місяця авансовими платежами чи (або) шляхом передачі коштів матері готівкою.

Таким чином, починаючи з 12 листопада 2009 року у строк до 25 числа, кожного місяця, ОСОБА_2 , зобов`язався, авансовими платежами, сплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_6 , у розмір зазначеному вище.

Згідно п. 2.6. в разі невиконання батьком обов`язку по сплаті аліментів, аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору та розбіжності тлумаченні окремих положень цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до діючого законодавства України (п. 3.1. договору).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Стаття 6 Європейської конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Встановлений частиною другою статті 189 СК України порядок стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса не може бути перешкодою для звернення за захистом порушених прав до суду.

Окрім того, законодавець передбачив додаткову можливість спрощеного стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса саме в інтересах дітей з метою спрощення процедурних питань, але в жодному разі цим правом не обмежив право на судовий захист, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.08.2018 року по справі № 127/24670/15-ц.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що в разі невиконання відповідачем аліментних зобов`язань, позивач має право звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, який потім подається до органів державної виконавчої служби для примусового виконання обов`язку по сплаті аліментів.

Також в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що у разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

Таким чином, стягнення аліментів за укладеним між сторонами договором відбувається у позасудовому порядку за виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Як вбачається з матеріалів справи позивач зверталась до приватного нотаріуса КМНО Горбуновою Л.В. із заявою від 03.02.2015 у якій просила останнього передати вказану заяву ОСОБА_2 із пропозицією сплатити невиплачені та недоплачені аліменти за лютий, березень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень 2015, що загалом становило 10 600,00 грн. згідно умов укладеного договору, у строк до 03.03.2015.

У подальшому, враховуючи порушення зобов`язань, зі сторони відповідача, позивач зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бродського В.В., за наслідком чого останнім, 07.10.2019 було передано відповідачу заяву.

Як вбачається з матеріалів справи позивач зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бродського В.В. із заявою про вчинення виконавчого напису на договорі про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості зі сплати аліментів за цим договором за період з вересня 2010 року по жовтня 2019 року включно на утримання спільної дитини ОСОБА_6 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дій від 20.12.2019 вих. №187/02-31, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В. В., відмовлено ОСОБА_4 у вчиненні виконавчого напису за договором щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою JI.B. за реєстром 3199, про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості зі сплати аліментів за цим договором за період з вересня 2010 року по жовтень 2019 року включно, на утримання спільної дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 131 554 грн. 13 коп.

Зокрема із зазначеної постанови вбачається, що підставою відмови у вчиненні виконавчого напису є наявність спору, щодо розміру суми заборгованості по аліментах.

Такого висновку, приватний нотаріус дійшов, саме у зв`язку із надходженням, від відповідача на його адресу заяви від 21.10.2019 у якій викладено заперечення проти заборгованості.

Таким чином, позивачем, попередньо вживалися заходи, щодо стягнення заборгованості по аліментах.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу сторони позивача на те, що відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що договір на утримання дитини, сторонами не змінювався, не розривався та на теперішній час є дійсним.

Статями 626, 629 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо аліментних зобов`язань, шляхом укладення договору в добровільному порядку та посвідчено в нотаріуса.

У судовому засіданні сторона позивача зазначала про те, підставою звернення до суду з даним позовом є те, що відповідач не виконує належним чином умови договору та не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини.

Відповідно до статті 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Стягнення заборгованості за аліментами відповідно до статті 194 СК України не стосується правовідносин, що виникли, оскільки стягуються або за наявності виконавчого листа або в порядку, визначеному статтею 187 СК України, в той час як у цій справі заявлено про стягнення аліментів на підставі укладеного між батьками договору.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розмір заробітної плати (доходу) відповідача за період з вересня 2010 року по серпень 2019 року, вбачається з:

- довідки виданої Службою Безпеки України від 19.07.2018 №21/2/2-1003, про грошове забезпечення ОСОБА_2 , за період служби з 20.11.2009 по 24.07.2016, що становить 907 424,86 грн.;

- довідки ТОВ "СІГМА ТЕХНОЛОДЖИ" від 16.07.2018 вих. №82/18;

- довідки ТОВ "СІГМА ТЕХНОЛОДЖИ" від 17.09.2019 вих. №90/19.

Згідно наданого позивачем графіку сплати відповідачем коштів, який перевірено судом згідно умов укладеного договору, відповідач у період з вересня 2010 року по лютий 2020 року, включно, фактично сплатив аліменти, у загальному розмірі 147 364,27 грн., що не заперечувалось відповідачем у ході судового розгляду.

Загальна сума, яка підлягала стягненню з урахуванням умов договору, з розрахунку 25 відсотків від доходів відповідача, але не менше 1200,00 грн., кожного місяця становить 268 675, 88 грн.,

Згідно того ж розрахунку (графіку) позивача, знову ж таки з огляду на умови укладеного договору, заборгованість позивача по сплаті аліментів за вказаним договором за період з вересня 2010 року по січень 2020 року, становить 121 311 грн. 61 коп.

За листопад місяць 2015 року, залишок коштів із загальної суми, які на сьогоднішній день, лишися несплаченими становить 332,98 грн., решта 542,67 грн. відповідачем погашено.

Надані відповідачем квитанції, платіжні доручення та виписки по картковому рахунку про часткову сплату аліментів за період з 2018 по 2020 роки в обґрунтування навпаки переплати сплати аліментів, судом перевірено, та встановлено, що позивачем у графіку заборгованості по сплаті аліментів в повному обсязі враховано сплачені відповідачем суми , проте з урахуванням того, що відповідач, не сплачував у повному обсязі та несвоєчасно сплачував аліменти, позивачем зараховано сплачені кошти, за період з жовтня 2011 року по лютий 2020 року, у якості погашення заборгованості по аліментам, з вересня 2010 року по листопад 2015 року, включно, а тому посилання відповідача є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Також позивачем до матеріалів справи надані наявні виписки (довідки) по особовому рахунку з АТ КБ «Приватбанк» у період з 2011 року по 2020 роки, у яких відображені помісячні відповідачем оплати по аліментам позивачу на утримання спільного сина, які узгоджуються з наданим позивачем розрахунком-графіком.

У судовому засіданні представником позивача у пояснення зазначено, що сплачені відповідачем кошти було зараховано, як за погашення суми заборгованості по аліментах, за період у межах якого він не виконував належним чином узятих на себе зобов`язань.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилання відповідача на те, що 29.10.2009 він подарував квартиру в рахунок сплати аліментів на дитину, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки:

-по-перше, Договір від 12.11.2009 щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків було укладено між сторонами після укладення договору дарування квартири від 09.10.2009, тобто до погодження між позивачем та відповідачем домовленості щодо обов`язку сплати аліментів відповідачем на утримання сина в обумовленому розмірі та порядку їх сплати на користь позивача;

- по-друге, відповідно до ст. 190 СК України передбачено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Таким чином, договір про припинення права на аліменти для дитини підлягає укладенню після виникнення у боржника аліментного зобов`язання.

Крім того, зі змісту вказаного договору дарування квартири вбачається, що дарувальник передав безоплатно у власність, а обдаровувані прийняли в дарунок в рівних частках нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1 , тобто жодних застережень того, що вказаний договір укладався з метою припинення права на аліменти.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, а також те, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивачки, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 121 311, 61 грн., за період з часу укладення договору і до січня 2020 року. Твердження сторони відповідача про застосування строків позовної давності до цих вимог, судом оцінюються критично, з урахуванням положень ст. 20 СК України.

Таким чином, оскільки відповідач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 77, 78, 81,141, 258, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 121 311 (сто двадцять одна тисяча триста одинадцять) гривень 61 копійка.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: