Справа № 526/2549/17
Провадження № 2/526/27/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л.І.

при секретарі Синепол С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У позовній заяві позивач вказує, що ОСОБА_1 24.07.2013 отримав кредит у розмірі 7700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, у результаті чого, станом на 26.11.2017 має заборгованість в сумі 64075,85 грн, яка складається з: 8099,77 грн - заборгованість за кредитом, 49548,66 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована складова), 3027,42 грн - штраф (процентна складова), тому ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Заочним рішенням Гадяцького районного суду від 14.02.2018 позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" були задоволені повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача, заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.07.2013 у розмірі 64 075 грн 85 коп. та судові витрати в сумі 1600 грн, пов`язані зі сплатою судового збору.

Згідно ухвали Гадяцького районного суду від 26.05.2020 задоволено заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Нікітенка Д. Ю. про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.02.2018 у цивільній справі №526/2549/17 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визначено, що розгляд справи буде здійснюватись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нікітенка Д.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві на укладення кредитного договору у вигляді приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України суперечить фактичним обставинам справи та нормам законодавства, адже мало місце підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк. Положень про приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт дана заява не містить. Окрім того, відповідача не було ознайомлено ні з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанк, ні з Умовами та правилами надання продукту кредитних карт. Жоден із цих документів, ним не підписувався та з позивачем не узгоджувався. Доказів протилежного позивачем надано не було.

Орім того, позивач не надає докази, що надані ним до суду витяги з Умов та правил є саме в тій редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви.

Позивач стверджує, що 24.07.2013 року відповідачем було отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту в розмірі 7700 грн. Однак надання кредитного ліміту - не є фактом надання кредитних коштів і позивач не надає доказів, що такі кошти були надані відповідачу. Позивач не зазначає на який рахунок/картку були ці кошти зараховані та який строк їх повернення. Відповідно Позивачем не доведено факт надання коштів та настання прострочення з боку Відповідача.

В анкеті-заяві, наданій позивачем, відповідач не просить надати йому кредит, рядок з розміром кредитного ліміту в анкеті-заяві не заповнений, пункт про те, що відповідачу надана «Пам`ятка клієнта», яка містить у собі у тому числі Тарифи та основні умови обслуговування не заповнений, анкета - заява не містить розмір процентів та штрафів, як і сам факт встановлення процентів та штрафи.

Тобто позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, факту надання кредиту та його розміру і факту заборгованості за таким кредитом, як і не доведено заборгованість по сплаті процентів та штрафу. Аналогічну позицію було висвітлено і в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, а також постановах Верховного Суду України від 11.02.2015 у справі №6-240цс14 та постанові від 04.11.2015 у справі № 6-1926цс15.

Нараховані суми не відповідають дійсності, адже сума заборгованості за кредитом (8099,77) не збігається з сумою кредитного ліміту, який начебто було отримано відповідачем (7700 грн).

Заборгованість по процентах розрахована за Тарифами, з якими відповідача не було ознайомлено, процентна ставка обрана банком самостійно, клієнт не обирав такий вид штрафу та таку проценту ставку, його не передбачено у наданих позивачем Тарифах до позовної заяви.

Штрафні санкції аналогічно розраховані, адже в основу обрахунку покладено помилковий розрахунок заборгованості за кредитом та процентної ставки.

З цих підстав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 64 075.85 грн за кредитним договором б/н від 24.07.2013 року та стягнути з позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 420.40 грн за оскарження заочного рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року у цивільній справі № 526/2549/17.

ПАТ КБ „ПриватБанк" надав відповідь на відзив, у якому вказує, що підписавши анкету - заяву, ОСОБА_1 ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжними картками, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, https//client-bank. privatbank.ua, Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила у письмовому вигляді, ознайомлення з якими засвідчується власним підписом у заяві про приєднання.

На підставі поданої заяви, які разом з Умовами та Правилами, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (п.п.1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) у заяві.

Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта (п.п.1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. Із виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали у касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Позивач вказує, що ним на підтвердження позовних вимог надано суду наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, що підтверджує надання до позовної заяви саме тієї редакції, яка була чинна на момент підписання заяви позичальника, довідку щодо виданих кредитних карток відповідачу, виписку по рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем.

Щодо перевищення розміру тіла кредиту над розміром кредитного ліміту, позивач вказує, що ОСОБА_1 за допомогою кредитної картки скористався сервісом "Оплата частинами". Сервіс "Оплата частинами"- це сервіс, який дає можливість клієнту купити товар або послугу в торгово-сервісних підприємствах та/або інтернет-магазинах за 30 секунд у розстрочку за кредитною карткою. Оплата товару або послуги здійснюється шляхом списання щомісячних платежів з картки клієнта. При здійсненні клієнтом оплати за товар кредитною картою через сервіс «Оплата Частинами» у торгово - сервісному підприємстві, з яким Банк уклав договір розширеного сервісу з повним відшкодуванням, клієнт доручає Банку щомісячно перераховувати платежі на погашення заборгованості по карті в кількості і розмірі, зазначеному у квитанції терміналу, яка є невід`ємною частиною цих Умов. У разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата Частинами», Клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу. У разі списання регулярного платежу (крім першого, в момент транзакції) за сервісом «Оплата частинами» з картки клієнта за рахунок кредитних коштів додатково утримується комісія 4% від суми такого списання. Овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування (п. 1.1.1.63 Договору).

Оскільки під час списання чергового щомісячного платежу по оплаті частинами відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту, списання коштів здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту. З цих підстав, просили позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" задовольнити у повному обсязі.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нікітенка Д.Ю. надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення вищевказаного кредитного договору, факту надання кредиту та його розміру і факту заборгованості за таким кредитом, як і не доведено заборгованість по сплаті процентів та штрафу, оскільки відповідача не було ознайомлено ні з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанк, ні з Умовами та правилами надання продукту кредитних карт. Жоден з цих документів ним не підписувався та з позивачем не узгоджувався. Доказів протилежного позивачем надано не було. Окрім того, відповідач не був належним чином повідомлений про зміну процентної ставки, тому не можна вважати, що він прийняв пропозицію про це від кредитора. Більше того, якщо керуватися наданим банком розрахунком заборгованості, заборгованість виникла 31.05.2015, місяця з якого відповідач припинив вносити щомісячні платежі, тому строк позовної давності по стягненню штрафу та пені, на момент звернення до суду сплив, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.07.2013 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк».

В анкеті зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які йому надані у письмовому вигляді

В анкеті-заяві, наданій позивачем, відповідач не просить надати йому кредит, рядок з розміром кредитного ліміту в анкеті-заяві не заповнений пункт про те, що відповідачу надана «Пам`ятка клієнта», яка містить у собі, у тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування не заповнений, анкета - заява не містить розмір процентів та штрафів, як і сам факт встановлення процентів та штрафів.

До позову банк додав витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який не містить підпису відповідача, витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та правил надання банківських послуг. Вказані витяги не містять підпису відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України - публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування, тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Позивач на підтвердження укладення кредитного договору вказує, що на підставі анкети-заяви, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 - ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві.

Також, позивачем надано виписку з карткового рахунку ОСОБА_1 , з якого прослідковується, що відповідачу 19.06.2014 було встановлено кредитний ліміт у сумі 7700 грн та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів.

Таким чином, факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується вказаними доказами у справі.

Проте даний факт сам по собі не визначає умов та змісту таких правовідносин.

Анкета-заява від 24.07.2013 не містить відомостей про процентну ставку. У ній відсутні й умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та сплати комісій.

Обгрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.07.2013 б/н, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку розміщених на сайті www.privatbank.ua та Тарифи як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифи були зрозумілі відповідачу, та що він ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Окрім того, строк позовної давності по стягненню штрафу та пені, на момент звернення до суду сплив, оскільки заборгованість виникла 31.05.2015, місяця з якого відповідач припинив вносити щомісячні платежі, а відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Роздруківка з сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Крім того, копія Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», які надані позивачем із офіційного сайту Банку та наданий позивачем на підтвердження достовірності Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг наказ СП-2010-256 від 06.03.2010 із офіційного сайту Банку про затвердження редакції Умов та Правил надання банківських послуг, не можуть бути, в силу ст. 79 ЦПК України, достовірним доказом, оскільки за певний проміжок часу Банк одноособово, без повідомлення сторони, мав можливість змінити вказані Умови та Правила надання банківських послуг у «ПриватБанку, як і наказ щодо їх застосування.

Разом із цим, вказана правова позиція підтверджена постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 (справа №6-16цс15).

Позивачем не було надано суду Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, які б містили відомості про процентну ставку та умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, підписаних ОСОБА_1 .

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Не містить укладений у вигляді заяви-анкети кредитний договір від 24.07.2013 б/н, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд вважає, що, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а саме заборгованості за кредитом у сумі 8099,77 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 28.11.2017.

Позовні вимоги позивача задоволені на 12,64% (із заявлених 64075,85 грн стягнуто 8099,77 грн.), отже витрати на судовий збір мають бути стягнуті з відповідача у розмірі 12,64% від суми сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн, що становить 202,24 грн.

Щодо вимоги відповідача ОСОБА_1 про стягнення з позивача на його користь судових витрат за перегляд заочного рішення в сумі 420,40 грн, суд вважає, що у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити, оскільки вказані витрати не відносяться до судових витрат, передбачених ст. 133 ЦПК України.

Керуючись статтями 207, 526, 549, 551, 626, 628, 638, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055, 10561 ЦК України, статтями 12, 60, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору від 24.07.2013 року в сумі - 8099 (вісім тисяч дев`яносто дев`ять) грн 77 коп.

Стягти з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 202 (двісті дві) гривні 24 коп.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованої пені, комісії і нарахованих штрафів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - АТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження - м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2 .

Головуюча: Л. І. Тищенко