ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1285/19 Номер провадження 22-ц/814/23/21Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

При секретарі Зеленській О.І.

З участю представників сторін : адвокатів Сімоняна Є.Р. та адвоката Драгоман О.О.

розглянувши в відкритому судовому засідання в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 липня 2020 року ,ухваленого суддею Кривич Ж.Л. в період часу 10 год. 36 хв. 46 сек. до 10 год.47 хв. 46 сек.

в цивільній справі за об`єднаними в одне провадження позовами : ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,, третя особа у справі служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини.

Вказував, що він є батьком малолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Швейцарській Конфедерації . Мати ОСОБА_5 у 2015 році через неможливість оформлення документів на право проживання на території Швейцарії повернулася разом з сином на Україну, де померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вважає, що син має проживати в його родині, де для нього створені всі належні умови, але рідний дядько дитини ОСОБА_1 заперечує проти цього та чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, призначення опіки та стягнення аліментів.

Вказував, що батько дитини ухиляється від обов`язку утримувати дитину, а дізнавшись про смерть її матері, ніяких заходів для возз`єднання з сином не вжив.

Тому ОСОБА_1 просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

Рішенням Автозаводський районний суд м. Кременчука від 02 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а позов ОСОБА_2 задоволено.

Відібрано малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 від його дядька ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та передано дитину батькові ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 768 грн. 40 коп. у відшкодування судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав рішення суду скасувати та постановити нове рішення , яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, а його позовні вимоги задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;

В своїй скарзі звертає увагу суду на те, що при вирішенні питання з ким повинна проживати дитина необхідно виходити саме з інтересів дитини, яким і буде відповідати проживання дитини з рідним дядьком.

Зазначає, що він піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створює належні умови для розвитку його природних здібностей, поважає гідність дитини, готує його до самостійного життя та праці, дані обставини підтверджено та визнано в судовому засіданні першої інстанції, та дослідженими письмовими доказами по справі, та поясненнями свідків, підтверджено актами органу опіки та піклування та характеристиками із школи.

Отже, перебування дитини ОСОБА_3 разом з дядьком ОСОБА_1 , не створює для дитини загрозу для життя чи здоров`я.

Також, апелянт вважає, що ОСОБА_6 маючи громадянство Іраку та лише дозвіл на тимчасове проживання у Швейцарській Конфедерації та мешкає в орендованій трикімнатній квартирі у місті Шаффхаузен, оскільки офіційно там працевлаштований, ставить під сумнів його можливість належним чином та повноцінно утримувати сина та створити умови для його виховання. Позивач проживає з новою дружиною та спільною дитиною, а отже за його відсутності ОСОБА_3 буде проживати із зовсім чужими йому людьми.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_6 - Дрогоманом Олегом Олександровичем просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука залишити без задоволення, а рішення першої інстанції без змін.

Зазначає, що рішення місцевого суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права , зокрема вимог ст. 163 СК України та Практики Європейського суду з прав людини висловленої у рішенні суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», в частині того , що дитина може бути розлучена з батьками лише у виняткових випадках. Суд вірно встановив , що дитина знаходиться у апелянта ОСОБА_1 незаконно, без будь-яких правових підстав .

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Шаффгаузен ,( Швейцарська Конфедерація). Матірю є ОСОБА_5 , а батьком ОСОБА_2 . ( а. с. 4,5, 176 ) .

ОСОБА_3 зареєстрований громадянином України ( а.с. 96)

Встановлено , що в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не перебували.

ОСОБА_5 повернулася на територію України де проживала разом з сином в м. Кременчуці Полтавської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. ( а. с. 7, 94)

Після смерті матері ОСОБА_3 , Наказом служби у справах дітей Автозаводської районної державної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 4 від 25 березня 2019 року малолітній ОСОБА_3 тимчасово влаштований для проживання в сім`ю свого дядька ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .( а. с. 100).

З 5 вересня 2019 року ОСОБА_3 навчається у Кременчуцькому навчально виховному комплексі ( загальноосвітня школа 1 ступеня № 15).

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_5 в листопаді 2018 року ОСОБА_2 прибув в Україну з метою забрати для постійного проживання з ним свого сина ОСОБА_3 , однак відповідач ОСОБА_1 заперечив проти цього та добровільно малолітнього ОСОБА_3 батькові не повернув.

Органом опіки та піклування було роз`яснено ОСОБА_1 вимоги ст. 163 СК України щодо переважного право батька на проживання з дитиною та рекомендовано добровільно повернути малолітнього ОСОБА_3 його батькові ( а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 місцевий суд дійшов висновку, що судом не встановлено жодних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківський прав та , що відповідач ОСОБА_1 утримує малолітнього ОСОБА_3 не на підставі закону або рішення суду та безпідставно не віддає малолітнього ОСОБА_3 батькові ОСОБА_2

Колегія суддів вважає висновки місцевого суду такими , що відповідають вимогам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Статтею 164 СК України визначено , що Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Пункт 2 частини першої статті 164 в редакції Закону № 463-IX від 16.01.2020\

3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав місцевий суд вірно дійшов висновку про те, що жодних з обставин визначених ст. 164 СК України встановлено не було.

Було встановлено , що ОСОБА_2 має дозвіл на тимчасове проживання у Швейцарській конфедерації, мешкає там в орендованій квартирі та має постіійний заробіток, алкоголь та наркотичні засоби не вживає, що підтверджується належними доказами у справі ( а.с.,58, 59,60,62,167,168) .

Після смерті матері ОСОБА_5 приїхав в Україну , зустрічався як з ОСОБА_1 так і з сином, звертався до органу опіки та піклування для сприяння у вирішенні питання відібрання сина.

Місцевий суд також заслухав в судовому засіданні думку дитини ОСОБА_3 , який пояснив суду, що після того як він почав поживати в Україні батько періодично з ним спілкувався засобами за допомогою програми «Skype», у нього добрі враження про батька.

Встановивши відсутність підстав для позбавлення батьківських прав є обґрунтованою відмова суду і в частині позовних вимог про стягнення аліментів та призначення ОСОБА_1 опікуном.

Відповідно до ст. 163 СК України Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. 2. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. 3. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Як зазначено вище місцевий суд не встановив жодного факту, який би свідчив про те, що проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_2 буде суперечити інтересам дитини .

Згідно ст. 19 СК України При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У відповідності з висновком органу опіки та піклування , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 3 164 від 31.12.2020 року ,підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відсутні, а ОСОБА_1 після вимоги батька повернути дитину утримує в себе дитину не на підставі закону.

Таким чином місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи , визначився з характером правовідносин та дійшов вірного висновку про відібрання дитини у ОСОБА_1 та передання дитини батькові ОСОБА_2 . мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

ОСОБА_1 зазначено, що відібрання у нього дитини буде становити втручання у повагу до сімейного життя , не відповідати найкращим інтересам дитини , що суперечитиме вимогам ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського Суду

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

При розгляді справи місцевий суд релевантно застосував практику Європейського суду з прав людини , висловленої у справі « М.С проти України» рішення від 11.07.2017 року ( заява № 2091/13) « Мамчур проти України» рішення від 16.07.2015 року , заява № 10383/09 , «Савіни проти України» . рішення від 18.12.2008 року Заява N 39948/06) та іншу судову практику.

Так, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 місцевий суд діяв у межах закону , вірно встановив фактичні обставини справи , врахував інтереси усіх сторін у справі , виходячи в першу чергу з інтересів дитини. ,дотримуючись балансу прав та інтересів сторін у справі, в тому числі права батька дитини ОСОБА_2 та дядька ОСОБА_1 .

Возз`єднання дитини з батьком буде найбільш відповідати інтересам дитини та відповідати вимогам ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Доводи про те, що дитині в Україні буде більш комфортніше проживати . що дитина в Україні адаптувалася , висновків місцевого суду не спростовують.

Жодних вагомих доказів про те, що проживання дитини в сім`ї батька не відповідатиме її інтересам , матеріали справи не містять.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмова ОСОБА_1 добровільно передати малолітнього ОСОБА_3 його батькові ОСОБА_2 порушує права батька та малолітнього сина ОСОБА_3 на возз`єднання сім`ї , та суперечить як вимогам національного законодавства України так і міжнародних норм.

Підстави для зміни чи скасування рішення місцевого суду апеляційним судом не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючисьп.1 ч.1 ст. 374 , ст. 375, 380, 381, 382, 383,384 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.07.2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.О. Кривчун

О.В. Чумак