Справа № 495/851/20
№ провадження 2/495/1828/2021
УХВАЛА

Про відмову у задоволені заяви

"25" травня 2021 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Кравченко І.С.,

Справа № 495/851/20

за участю учасників справи:

особисто позивача ОСОБА_1 ,

особисто відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області заяву відповідача ОСОБА_3 про застосування заходів процесуального примусу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання,

представника відповідача на підставі ордеру адвоката Каланжова В.І.,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Білгород - Дністровського міськрайонного суду знаходиться вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання.

Справа розглядається після перегляду заочного рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухваленому у вищевказаній справі 11 січня 2021 року.

В судовому засіданні, яке відбулось 25.05.2021 року від відповідача надійшла заява про застосування заходів процесуального примусу, згідно якої ОСОБА_3 вказував, що позивач ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами шляхом подання однакових /тотожніх/ позовів, що нівелює завдання авторозподілу справ.

Так, стверджує, що в провадженні судді Заверюха В.О. Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 495/10017/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на сина ОСОБА_6 , який продовжує навчання. Звертає увагу, що справа, яка була в провадженні судді Заверюха В.О. була відкрита 12.11.2019 року, а позовна заява ,яка перебуває в даному проваджені /судді Прийомової О.Ю./ також підписана/датована 12.11.2019 року, хоча і подана 12.02.2020 року. Однак, за даними сайту «Судова влада», провадження по справі № 495/10017/19 від 12.11.2019 року,що перебувало в провадженні судді Заверюха В.О. було закрито лише 26.02.2020 року, тобто через два тижні, коли тотожній позов вже розглядався суддею Прийомовою О.Ю. Отже, якщо позивач повідомив про наявний судовий процес з тих саме підстав та предмету, між тими ж сторонами або суд самостійно дізнався про даний факт, то позовна заява була б залишена без розгляду, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, в той же час коли позивач у даному провадженні свідчила про відсутність нею іншого позову з тих саме підстав…

З огляду на викладені обставини, відповідач вважає за доцільне застосувати до позивача заходи процесуального впливу у вигляді штрафу у розмірі 3 мінімальних прожиткових мінімумів.

Позивач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Відповідач та його представник підтримали наведену у заяві від 25.05.2021 року позицію.

Дослідивши доводи учасників процесу та матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК).

Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч.3ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст.35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому, суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Оглянувши та перевіривши доводи сторони відповідача з приводу зловживання процесуальними правами позивачем, судом не встановлено обставин, які б свідчили про подання позивачем одночасно двох тотожніх позовів, що нівелює завдання авторозподілу справ.

Так, судом встановлено, що дійсно в провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О. перебувала цивільна справа № 495/10017/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в зв`язку з навчанням дитини та додаткових витрат.

З відповідним позовом позивач звернулась до суду 12.11.2019 року.

Разом з тим, згідно судової системи документообігу суду «Д-3», вбачається, що 10.02.2020 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі головуючого судді - Заверюха В.О вищенаведений позов було залишено без розгляду /за заявою позивача/.

В той же час, у сенсі розуміння ч.2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Так, 12.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, та згідно автоматичного розподілу справ, справа надійшла в провадження судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомової О.Ю., та розглядається дотепер.

Відповідно до ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у тому числі і у випадку зловживання процесуальними правами.

У випадку зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд, враховуючи конкретні обставини справи, може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Вимоги відповідача про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу без встановлення обставин зловживання позивачем своїми процесуальними правами заявлені необгрунтовано, адже в судовому засіданні не знайшо підтвердження подання позивачем ОСОБА_1 одночасно двох тотожніх/аналогічних/ позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 143, 144, 258, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви відповідача ОСОБА_3 про застосування заходів процесуального примусу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 28 травня 2021 року.

Суддя: