Справа 336/6848/20
Провадження № 2/336/947/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Олексієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача - ОСОБА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020 р. представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 23.09.2020 р. приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис за № 48749 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованості в розмірі 9623,00 грн.

Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. на підставі вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріусу відкрила виконавче провадження № 63196680.

Оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушеннями законодавства, а такому є таким, що не підлягає виконанню. Так, відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень кредитного договору. У нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. Виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався.

Посилаючись на вищевказане, а також на ст.ст.1, 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 48749 від 23.09.2020 р. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованості у розмірі 9623,00 грн., а також судові витрати.

Ухвалою від 19.11.2020 р. у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 11.01.2021 р.

11.01.2021 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 01.03.2021 р.

01.03.2021 р. розгляд справи відкладено на 06.05.2021 р. у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Розгляд справи за відсутності сторони узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України.

Представник відповідача та треті особи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов чи пояснень по суті спору не подавали.

На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, справу було розглянуто за відсутності представника відповідача та третіх осіб.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом з письмових доказів, 23.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис № 48749 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованості у розмірі 9623,00 грн. (а.с.11).

Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. на підставі вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріусу 05.10.2020 р. відкрила виконавче провадження № 63196680 (а.с.12).

Згідно з частиною першою статті 1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час вчинення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України "Про нотаріат", підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право на оскарження до суду нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії, передбачене статтею 50 Закону України «Про нотаріат».

З урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів (ст.12, 81 ЦПК України) на спростування позиції позивача про те, що вимог про усунення порушень кредитного договору відповідач позивачу не направляв.

В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між Товариством та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є ще однією підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року.

Аналізуючи надані докази у сукупності з переліченими вище положеннями законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та гарантія» на користь позивача підлягає 420,40 грн. за забезпечення позову.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці у період з 17 по 21 травня 2021 р. включно, повний текст рішення виготовлений 24 травня 2021 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (представник позивача - ОСОБА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (м.Київ, вул.Ігоря Сікорського, 8, ) (треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 48749, вчинений 23.09.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» суми заборгованості в розмірі 9623,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24 травня 2021 року.

Суддя О.В.Дмитрюк