Головуючий у І інстанції Чех Н.А.
Провадження №22-ц/824/280/2021 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова Андрія Валерійовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов А.В. в рамках зведеного виконавчого провадження № 61551656 від 13.03.2020 року звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви приватним виконавцем зазначено, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 61551656 від 13.03.2020 року з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва на підставі виконавчого листа № 755/16868/15-ц від 12.02.2020 року, яким з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за кредитним договором № КФ- від 30.12.2013 року у розмірі 4 166 073 грн.; та виконавчого провадження № 62963431 від 07.09.2020 року з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва на підставі виконавчого листа № 755/22611/14-ц від 06.07.2020 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором № 28806С134 від 19.10.2006 року у розмірі 1 198 887,63 швейцарських франків та судового збору - 3 654,00 грн.

Боржник зареєстрований в АДРЕСА_2 , а проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно з листом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 8010.13.2.-15415/80.2-20 від 24.03.2020 року боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 20.02.2017 року ВОД № 2 УГПРЕ ГУДМС України в м. Києві, та серії НОМЕР_2 , виданий 20.08.2018 року ВЦОД № 3 ГУДМС України в м. Києві. Крім того, він має посвідку серії НОМЕР_3 від 12.11.2018 року на проживання у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північній Ірландії, яка дійсна до 12.03.2022 року.

Загальна сума боргу за зведеним виконавчим провадженням становить 62 376 533,61 грн., при цьому боржник не вживає ніяких заходів для виконання судових рішень, що набули законної сили.

В ході виконання з боржника примусово стягнуто кошти на загальну суму 24 538,08 грн.; виявлено та звернуто стягнення на автомобіль «Jaguar XJ», який реалізовано за 578 325,00 грн. Згодом виявлено автомобіль «Land Rover», який на даний час перебуває у розшуку. Крім того, виявлено у боржника частки у статутному капіталі - ТОВ «Мозаік-Інвестментс», ТОВ «Мозаік Консалтінг», ТОВ «Інтро-Плюс», на які звернути стягнення не вбачається за можливе через відсутність документів, необхідних для визначення вартості частки боржника у статутному капіталі. Було виявлено також акції емітента ПрАТ «Українська міжбанківська валютна біржа» у кількості 89 730 штук, на які накладено арешт, втім депозитарна установа ТОВ «Інвітум» повідомлено, що 24.04.2020 року цінні папери заблоковано, акції передано ОСОБА_3 як заставодержателю ПрАТ «Українська міжбанківська валютна біржа» за договором позики від 15.03.2020 року, щодо отримання 9 000 000,00 грн.

Згідно з відомостями реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику належить житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 544,6 м2, а також дві земельні ділянки в смт. Козин площею 0,1904 га та 0,1496 га, які перебувають в іпотеці АТ «Укрексімбанк».

Рішення судів боржник не виконує, ігнорує вимоги приватного виконавця та на його виклики не реагує.

10.04.2020 року боржнику направлено вимогу щодо забезпечення доступу до квартири АДРЕСА_3 , та будинку АДРЕСА_1 на 30.04.2020 року о 10.00 годині, з метою перевірки майнового стану боржника.

Однак, у визначений день доступу до помешкання приватному виконавцю надано не було; не було забезпечено доступу до помешкання і 18.05.2020 року та 16.09.2020 року.

Беручи до уваги те, що боржник ОСОБА_1 добровільно не виконує рішення і не надає приватному виконавцю доступу до житла, інше майно, на яке можна звернути стягнення, у нього відсутнє, зважаючи на те, що боржник не являється без поважних причин за викликом приватного виконавця, останній і звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла задоволено.

Надано дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) - житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані на земельних ділянках кадастровий номер :03:031:0092, площею 0,1904 га, та кадастровий номер :03:031:0091, площею 0,1496 за адресою: АДРЕСА_1 , що належать боржнику ОСОБА_1 , для забезпечення виконання виконавчого листа №755/16868/15-ц від 13.03.2020 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 4 166 073,00 грн., та виконавчого листа №755/22611/14-ц від 06.07.2020 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» боргу у розмірі 1 570 694,12 швейцарських франків та 4 166 073,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою,ОСОБА_1 через представника - адвоката Годованюка О.В. подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні подання приватного виконавця Іванова А.В. про примусове проникнення до житла боржника відмовити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника АТ «Укрексімбанк» - адвоката Петренко С.В., остання просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалусуду - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_4 - адвоката Чорного І.В., останній проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечив та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мінко А.В. апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Приватний виконавець Іванов А.В. в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив залишити ухвалу суду без змін, як законну та обґрунтовану.

Представник АТ «Укрексімбанк» - адвокат Петренко С.В. та представник ОСОБА_4 - адвокат Чорний І.В. в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечили з підстав, викладених у їхніх відзивах на скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає, що вбачається з наступного.

Задовольняючи подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, суд першої інстанції виходив з обізнаності боржника про наявність відкритих виконавчих проваджень, в рамках яких з нього стягується борг, та невиконання ним судових рішень.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно з положенням статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК Українипередбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2016 року у справі № 755/16868/15-ц, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» стягнуто борг за кредитним договором від 30.12.2013 року в сумі 4 166 073,00 грн.

20.02.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва замінено стягувача ПАТ «Енергобанк» на ОСОБА_4 .

13.03.2020 року видано виконавчий лист. Приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Івановим А.В. відкрито виконавче провадження № 61551656.

Крім того, Дніпровським районним судом м. Києва розглянуто справу № 755/22611/14 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 борг за кредитним договором № 28806С134 від 19.10.2006 року у розмірі 1 198 887,63 швейцарських франків та судовий збір - 3 654,00 грн. Стягнуто борг за процентами станом на 06.02.2015 року у розмірі 371 806,50 швейцарських франків, та пеню - 8 747 445,88 грн.

06.07.2020 року видано виконавчий лист; 07.09.2020 року відкрито виконавче провадження № 62963431.

В подальшому приватним виконавцем виконавчі провадження зведено, загальна сума боргу ОСОБА_1 складає 66 397 014,04 грн.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що приватним виконавцем 08.04.2020 року направлено ОСОБА_1 вимогу про забезпечення 30.04.2020 року о 10 год. 00 хв. доступу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» вищевказане поштове відправлення від 08.04.2020 року боржником ОСОБА_1 не отримано та повернуто відправнику.

З акту приватного виконавця від 09.04.2020 року вбачається, що приватним виконавцем 09.04.2020 року приблизно о 10 год. 18 хв. здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , де особисто боржнику ОСОБА_1 вручено вимогу приватного виконавця №488-61551656/20 від 08.04.2020 року та виклик приватного виконавця №486-61551656/20 від 08.04.2020 року, про отримання яких останній відмовився поставити підпис.

Згідно з постановою приватного виконавця від 29.04.2020 року у відповідності до вимог ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» відкладено виконавчі дії, призначені на 30.04.2020 року щодо перевірки майнового стану боржника, виявлення його майна, на яке можливо звернути стягнення, та проведення його опису та арешту за адресою: АДРЕСА_1 о 10 год. 00 хв. та за адресою: АДРЕСА_2 о 12 год. 00 хв. до 18.05.2020 року. Вказану постанову рекомендованим поштовим відправленням 470 направлено на адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , яке повернулось відправнику у зв`язку з закінченням строку зберігання у поштовому відділенні.

З актуприватного виконавця від 18.05.2020 року вбачається, що боржником ОСОБА_1 18.05.2020 року приблизно о 10 год. 10 хв. не забезпечено доступу приватного виконавця до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану боржника, виявлення його майна, на яке можливо звернути стягнення, та проведення його опису та арешту.

З акту приватного виконавця від 18.05.2020 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 фактично проживають батьки боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили, що їх син постійно проживає у Великобританії.

Приватним виконавцем 07.09.2020 року рекомендованим поштовим відправленням №706 та цінним поштовим відправленням №910 з описом-вкладенням на поштові адреси боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 надіслано вимогу приватного виконавця №1241-61551656/20 від 07.09.2020 року про забезпечення 16.09.2020 року о 10 год. 00 хв. доступу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника, виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, та проведення його опису та арешту.

Разом з тим, уподальшому, приватним виконавцем у зв`язку із отриманням заяви представника стягувача ОСОБА_4 адвоката Чорного І.В. в порядку ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 14.09.2020 року про відкладення виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 , виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, та проведення його опису та арешту за адресою: АДРЕСА_1 на 17.09.2020 року на 10 год. 00 хв.

Однак 16.09.2020 року до приватного виконавця надійшло звернення адвоката Годованюка О.В. в інтересах ОСОБА_1 про відкладення виконавчих дій, призначених на 17.09.2020 року на 10 год. 00 хв., у зв`язку із відрядженням боржника до м. Одеса у період з 16.09.2020 по 21.09.2020 року включно.

Постановою приватного виконавця від 16.09.2020 року відкладено виконавчі дії з перевірки майнового стану боржника ОСОБА_7 , виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, та проведення його опису та арешту за адресою: АДРЕСА_1 на 22.09.2020 року о 10 год. 00 хв.

Разом з тим, 21.09.2020 року до приватного виконавця надійшло звернення адвоката Годованюка О.В. від 21.09.2020 року про відкладення виконавчих дій, призначених на 22.09.2020 року о 10 год. 00 хв., у зв`язку із відрядженням боржника до м. Стамбул (Турція) у період з 21.09.2020 року по 06.10.2020 року включно.

Приватним виконавцем листом від 22.09.2020 року №1324-61551656/20 відмовлено у відкладенні виконавчих дій у зв`язку з відсутністю обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм Законом України «Про виконавче провадження», оскільки не надано повного пакету документів, які підтверджують факт перебування ОСОБА_7 у відрядженні, а також не зазначено, які права та інтереси боржника та в чому саме можуть бути порушені внаслідок проведення виконавчих дій за його відсутності.

Згідно з актом приватного виконавця від 22.09.2020 року боржником ОСОБА_1 всупереч п. 2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не забезпечено доступ приватного виконавця до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності, для проведення виконавчих дій.

Таким чином, приватний виконавець посилався на те, що боржником ОСОБА_1 у період з 13.03.2020 по 25.09.2020 року тричі: 09.04.2020, 18.05.2020 та 22.09.2020 року всупереч п. 2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не забезпечено доступ приватного виконавця до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності для проведення виконавчих дій.

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на 09.04.2020 року жодної виконавчої дії приватним виконавцем Івановим А.В. не призначалось; на 18.05.2020 року боржник ОСОБА_1 про необхідність надання приватному виконавцю доступу до належного йому будинку повідомлений не був, оскільки поштове відправлення з інформацією про це повернулось відправнику у зв`язку з закінченням строку зберігання у поштовому відділенні.

Щодо 22.09.2020 року, то представник боржника ОСОБА_1 у заяві про відкладення виконавчої дії просив виконавчу дію, призначену на 22.09.2020 року, відкласти в зв`язку із перебуванням боржника у відрядженні за кордоном у період з 21.09.2020 року по 06.10.2020 року включно. Доказів на спростування даної обставини матеріали справи не містять, в зв`язку із чим відсутні підстави вважати, що боржник у призначений виконавцем день та час знаходився у належному йому будинку та вчинив дії, спрямовані на перешкоджання приватному виконавцю у доступі до нього.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів перешкоджання боржником приватному виконавцю у доступі до належного йому будинку, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав до задоволення подання про примусове проникнення до житла, наслідком чого стало обмеження конституційного права ОСОБА_1 на недоторканність житла.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, допустив неповне з`ясування обставин справи та не дослідив належним чином наявність у справі визначених законом підстав для примусового проникнення до житла, обмежившись лише вказівкою на обізнаність боржника з фактом відкриття виконавчих проваджень та тривалим невиконанням ним судових рішень, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення подання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення помилкової ухвали про задоволення подання, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали з постановленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року про примусове проникнення до житла боржника - скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова Андрія Валерійовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: