Ухвала

27 травня 2021 року

м. Київ

справа № 202/2699/20

провадження № 61-7202ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка»), третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів шляхом зменшення відповідачем періоду очікування страхового випадку та зобов`язання виплатити страхове відшкодування.

Позов мотивовано тим, що 15 грудня 2019 року він уклав з

ПрАТ «СК «Уніка» договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби. Вигодонабувачем за вказаним договором виступає ОСОБА_2 .

З 05 березня 2020 року по 18 березня 2020 року ОСОБА_2 була госпіталізована у хірургічне судинне відділення комунального закладу «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради з діагнозом: «Варикозна хвороба обох кінцівок», де була прооперована 11 березня

2020 року.

Зазначає, що пунктом 2.5. оферти за договором встановлюється період очікування страхового випадку - проміжок часу від дати початку дії договору, протягом якого страхове покриття за договором не діє. Період очікування страхового випадку за хворобою «Варикозне розширення вен нижніх кінцівок (за умови проведення оперативного лікування)» визначено 90 днів, при цьому, у примітці 2 до переліку захворювань та розмір страхових виплат зазначено, що при прийнятті рішення щодо страхової виплати за окремим страховим випадком строк дії періоду очікування страхового випадку може бути переглянуто страховиком в сторону зменшення. На момент операції

11 березня 2020 року з дня укладення договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби пройшло 85 днів.

Зазначає, що повідомив відповідача про страховий випадок, але отримав відповідь про відмову у страховій виплаті, у зв`язку з відсутністю підстав для визнання події страховою бо вона відбулася до закінчення дії періоду очікування.

Наголошував, що термін дії карантину, і пов`язаних з ним обмежень на госпіталізацію визначити на той період було неможливо, а також враховуючи ризик перебування будь-якого громадянина в медичній установі під час пандемії COVID-19, та те, що у ОСОБА_2 посилилися клінічні прояви варикозної хвороби кінцівок, враховуючи що до кінця періоду очікування залишилося 5 днів, просив суд зменшити період очікування страхового випадку та зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 7 500 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

У квітні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи про захист прав споживачів, у яких ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у цій справі є вимога немайнового характеру, спрямована на захист прав споживача послуг страхової компанії, та майнового - про виплату страхового відшкодування у розмірі 7 500 грн.

У вказаній справі ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 * 250 = 567 500).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зводяться до його незгоди з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів шляхом зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров