Справа № 569/4657/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Левчука О.В.

секретар судового засідання - Янок М.В.

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ;

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визначення частки в спільній сумісній власності, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , який постійно проживав в АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку в АДРЕСА_2 , який належав йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 16.03.1993 за реєстраційним номером 3-1545 та частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 695 га, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, кадастровий номер :01:042:0800. Згідно з рішенням Рівненської міської ради від 22.11.2018 за реєстраційним номером 1576 вказана земельна ділянка передана безоплатно у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На день своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не залишив, спадкоємицею за законом першої черги є позивачка.

Коли позивачка звернулася до нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину на частку земельної ділянки, оскільки частка померлого ОСОБА_3 не була визначена у спільній сумісній власності. Тому у позивачки є перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, через що вона вимушена в судовому порядку здійснювати захист своїх спадкових прав на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 18.03.2021 прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні визнала позовні вимоги, не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), чоловік позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Рівненської міської ради від 22.11.2018 № 1576 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 695 га, кадастровий номер :01:042:0800, передана безоплатно у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та померлому ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150550608 від 21.12.2018, 1/2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 695 га, кадастровий номер :01:042:0800, належить ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150549776 від 21.12.2018, 1/2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 695 га, кадастровий номер :01:042:0800, належить ОСОБА_3 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.03.1993, виданого заступником старшого державного нотаріуса Першої рівненської державної нотаріальної контори Усик С.І., ОСОБА_3 успадкував 1/2 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.02.2014, виданого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Палецькою І.Ю., після смерті ОСОБА_5 1/2 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , успадкувала донька померлої - ОСОБА_2 .

Відповідно до виписки з матеріалів інвентаризації справи для спадкування № 477 від 25.02.2021, власниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою - АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , кожному належить 1/2 частка вказаного майна.

Позивачка у своїй позовній заяві вказує, що є спадкоємицею свого померлого чоловіка за законом, однак не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, так як частки співвласників не визначені, і визначити їх у нотаріальному порядку немає можливості через смерть одного із співвласників.

Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно).

Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК).

За правилами ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (п.«г» ч.1 ст.87 ЗК України).

За нормами ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , в рівних долях були: померлий чоловік позивачки ОСОБА_3 , частка якого становить 1/2, а також відповідачці ОСОБА_2 належить 1/2 частина. Відповідно, частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 695 га, кадастровий номер :01:042:0800, складають по 1/2 частини для кожного співвласника.

Згідно з пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Аналізуючи сукупність наведених та досліджених судом доказів та враховуючи пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що способом захисту прав позивачки буде визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що дасть можливість отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на належну її чоловікові земельну ділянку.

За таких обставин та враховуючи, що іншого способу захисту прав позивачки немає, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 76, 259, 264-265, 268, 273, 281-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в спільній сумісній власності задовольнити повністю.

Визначити, що частка померлого чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в земельній ділянці площею 0, 0695 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:042:0800), яка знаходиться в АДРЕСА_2 , складає 1/2 частину земельної ділянки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідачка - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 28.05.2021.

Суддя Левчук О.В.