Єдиний унікальний номер 341/249/21
Номер провадження 2/341/474/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянув у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Більшівцівської селищної ради про визнання права власності.

встановив:

11 лютого 2021 року представник Денис Т. Д. в інтересах позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є внуком ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що належала спадкодавиці, оскільки відсутні правовстановлюючі документи та рекомендував звернутись до суду. Інших спадкоємців, які б звертались до нотаріуса у померлої немає.

З огляду на викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку у межах середньої земельної частки, в розмірі 0,60 умовних кадастрових гектарів, інвентаризаційною вартістю 38875,0 грн, що розташована на території Більшівцівської об`єднаної територіальної громади, с. Жалибори Івано-Франківської області після смерті його баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, та просив суд їх задоволити.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову, претензій щодо спадкового майна вона не має.

Представник Більшівцівської селищної ради у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду 15 квітня 2021 року подав заяву, у якій просить справу розглядати без участі представника відповідача, не заперечує щодо задоволення позову (а. с. 40).

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та відповідачки, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Суд установив, що згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21 серпня 2019 року, яке видане повторно Галицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9).

Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 63153260 від 13 січня 2021 року позивач прийняв спадщину (а. с. 11). Проте, відповідно до постанови приватного нотаріуса Галицького районного нотаріального округу Данилюка О. О. від 13 січня 2021 року № 03/02-31 убачається, що на майно спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку в межах середньої земельної частки, в розмірі 0,60 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Жалиборівської сільської ради, видати не можливо у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а. с. 7).

Довідкою приватного нотаріуса Данилюка О. О. № 05/02-14 від 14 січня 2021 року про склад спадкоємців встановлено, що єдиними спадкоємцями, які проживали на день смерті зі спадкодавицею та прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 є її внук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внучка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, її внук ОСОБА_1 13 січня 2021 року звернувся з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину (а. с. 12).

Копією сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІІ-НМ № 633172 від 29 лютого 1996 року, який зареєстровано у Книзі рестрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 81, підтверджується те, що спадкодавиця ОСОБА_3 отримала у приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,60 умовних кадастрових гектарів на території Жалиборівської сільської ради (а. с. 8).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

Враховуючи, що спадкодавиця ОСОБА_3 померла до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а саме до 01 січня 2004 року, тому, відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до частини першої та другої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями з законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Згідно з частиною другою статті 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею другою вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

В судовому засіданні установлено та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом на спадкове майно, зокрема, на земельну ділянку у межах середньої земельної частки, в розмірі 0,60 умовних кадастрових гектарів, що розташована у с. Жалибори та належала його бабі ОСОБА_3 . При цьому, інших спадкоємців ні нотаріусом, ні судом не встановлено. Так як в судовому засіданні відповідачака ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, претензій щодо спадкового майна, зокрема цієї земельної ділянки, вона не має.

Необхідно урахувати, що відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України).

Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що відповідно до рішення сесії сільської Ради народних депутатів від 04 лютого № 6 спадкодавиця ОСОБА_3 отримала в приватну власність земельну ділянку в розмірі 0,60 умовних кадастрових гектарів на території Жалиборівської сільської ради Галицького району в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості.

Водночас, щодо вимоги позову про визнання за позивачем саме права власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування, то у суду відсутні правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог.

Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які були членами колективних сільськогосподарських підприємств, кооперативів, акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств та отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що спадкодавиця ОСОБА_3 володіла правом приватної власності на землю в межах середньої земельної частки на основі сертифікату (а. с. 8).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, після смерті спадкодавиці позивач як спадкоємець за законом отримав право на цю спірну земельну ділянку.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна, після померлої ОСОБА_3 , той факт, що спадкодавиця за життя отримала правовстановлюючий документ сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки та те, що ця земельна ділянка не виділена в натурі, належно не сформована як об`єкт цивільних правовідносин і у спадкодавиці було лише право на цю земельну ділянку, а не право власності на неї, суд дійшов висновку, що таке право переходить до позивача.

Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню з визнанням за позивачем у порядку спадкування за законом право на земельну ділянку в межах середньої земельної частки.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Більшівцівської селищної ради про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну ділянку в межах середньої земельної частки, в розмірі 0,60 умовних кадастрових гектарів інвентаризаційною вартістю 38875,0 (тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок), що розташована на території Більшівцівської об`єднаної територіальної громади, с. Жалибори, Івано-Франківської області, після смерті баби ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка їй належала відповідно до сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки від 29 лютого 1996 року, серія НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст рішення складено 28 травня 2021 року.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: с. Жалибори Івано-Франківська область, РНОКПП НОМЕР_3 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: с. Жалибори Івано-Франківська область.

відповідач: Більшівцівська селищна рада, місцезнаходження: вул. Майдан Вічевий, 1, смт. Більшівці Івано-Франківська область, .

Суддя:М. Р. Мергель