У Х В А Л А

іменем України

27 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Орєхова О. І.

за участі секретаря - Сокур О.В.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду № 2 в місті Біла Церква заяву ОСОБА_1 про відвід судді Цукурова В.П., -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди.

Ухвалою судді від 13.01.2021 року відкрито провадження у даній справі.

25 травня 2021 року за вх. № 24090 судом отримана заява ОСОБА_1 про відвід судді Цукурова В.П. мотивуючи тим, що до початку підготовчого засідання у нього не виникало сумнівів у неупередженості судді Цукурова В.П., проте подальший розвиток подій призвів до їх виникнення. Так, до початку підготовчого засідання по справі ним було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він навів свої доводи та міркування щодо позову, зокрема, зазначив, що позов є необґрунтованим, так як він погасив позику, стягнення якої вимагає позивач. В підготовчому судовому засіданні ним було підтримано його заяву про виклик свідків і просив її задовольнити. Проте, суддею Цукуровим В.П. було відмовлено у задоволенні його заяви про виклик свідків, чим викликав в нього сумнів щодо його неупередженості та здатності здійснити розгляд справи повно, об`єктивно та справедливо. Він в своїй заяві зазначав, що показання свідків є доказом у справі. Про виклик свідків він зробив заяву, яка відповідала вимогам ст. 91 ЦПК України. Таким чином, ще на стадії підготовчого судового засідання суддя Цукуров В.П. вже здійснив оцінку доказів, відкинувши необхідність допиту свідків за його заявою, чим унеможливив оцінку цих доказів в сукупності із іншими доказами, наявними у справі. На його думку, така поведінка судді, яка виразилась у відвертому та неприхованому ігноруванні ним вимог чинного законодавства, порушені принципу змагальності судового процесу, звуженні його прав на подання доказів, а також обмеженні його у можливості виконати обов`язок по поданню доказів на підтвердження його заперечень проти позову. Зазначене, на його думку, є достатньою підставою для того, щоб викликати обґрунтовані сумніви у його неупередженості.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуровим В.П. від 26 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Цукурова В.П. від участі у справі № 357/12359/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди, вирішено передати на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 26.05.2021 року, заява ОСОБА_1 про відвід судді Цукурова В.П. була розподілена на суддю Орєхова О.І.

Зазначена заява разом із ухвалою судді від 26.05.2021 року була передана судді Орєхову О.І. з канцелярії суду та отримана останнім 27.05.2021 року.

Відповідно до змісту ч.ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Цукурова В.П., суд прийшов до висновку, що заява про відвід не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Разом із тим, положенням ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Також, у пунктах 28-32 рішення у справі «Газета «Україна - центр» проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Аналогічна позиція висловлена ЄСПЛ й у пункті 66 рішення у справі «Бочан проти України».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пункті 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Відповідно до п. п. 3, 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (ч. 2 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Цукурова В.П., суд вбачає, що остання містить не згоду саме з процесуальними діями судді при розгляді вищевказаної справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності або неупередженості судді, або ж слугували підставою для відводу судді з інших підстав, не виявлено, та заявником належних та переконливих доказів не наведено.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про відвід судді Цукурова В.П. від розгляду даної цивільної справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006, статтями ст. ст. 10, 36, 40, 247, 353 ЦПК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Цукурова В.П. від розгляду цивільної справи № 357/12359/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов