Справа № 750/335/21
Провадження № 2/750/599/21
У Х В А Л А

18 січня 2021 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Маринченко О.А., перевіривши додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України при пред`явленні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію,

в с т а н о в и л а :

16 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію.

Дана позовна заява має бути залишена без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Так, згідно із пунктом 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам ЦПК України. Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

З позовної заяви не зрозуміло, яку саме інформацію позивач просить визнати недостовірною (цитати) та спростувати.

А тому, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог.

Пунктами 6, 7, 10 частини третьої статті 175 ЦПК України також визначено, що позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, позовна заява не містить відомостей про вжиття/невжиття, вказаних у пунктах 6, 7 частини третьої статті 175 ЦПК України, заходів, та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, згідно із пунктом 8 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Стаття 83 ЦПК України визначає порядок та строки подачі доказів.

Згідно із частиною п`ятою статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, вказані вимоги позивачем не виконано, а також не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Крім того, позивачу необхідно звернути увагу на те, що відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Також, частиною четвертою статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем до позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору.

Водночас, позивач у позовній заяві зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 1, 12, 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та додав до позовної заяви копію посвідчення від 10 липня 2015 року, згідно з яким він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Однак, посилання позивача на положення пунктів 1, 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» є безпідставними, оскільки вимоги позивача не стосуються стягнення заробітної плати чи поновлення на роботі та не пов`язані з виконанням позивачем військового чи службових обов`язків.

Також, відповідно до положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Слід зазначити, що Законом України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто, встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Однак, вимоги позивача, враховуючи положення статтей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з питаннями його соціального захисту жодним чином не пов`язані.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про визнання інформації недостовірною та зобов`язання спростувати інформацію і його вимоги не стосуються соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, а тому посилання на пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу для звільнення від сплати судового збору, також є безпідставними, у зв`язку з чим судовий збір за подання даної позовної заяви підлягає сплаті.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 06 травня 2020 року в справі № 9901/70/20 та постанові від 09 жовтня 2019 року в справі № 9901/311/19.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги немайнового характеру.

Підпунктом 5 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи справляється судовий збір, ставка якого за позовну заяву немайнового характеру складає - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 908 грн. (отримувач: ГУК у Черніг.обл/Деснянс. р-н/22030101; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0025741; код класифікації доходів бюджету: 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)) та надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 185, 258-261, 353, 354 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати інформацію - залишити без руху.

Запропонувати позивачу в 3 денний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог даної ухвали у вказаний строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

У разі подання уточненої позовної заяви чи додаткових документів у зв`язку з виконанням ухвали судді, надати їх у кількості відповідно до вимог статті 177 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Маринченко