ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/811/13-ц Номер провадження 22-ц/814/1319/21Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.Є. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого :

судді-доповідача Абрамова П.С., суддів Кривчун Т.О. Чумак О.В.

при секретарі Зеленській О.І.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 5 квіт ня 2021 року ухвалене суддею Петренко Л.Є. в період часу14:51:10 год до 15:06:20 год

у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі № 529/811/13-ц за позовом ПАТ Райфайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В березні 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих документів № 529/811/13-ц виданих на підставі рішення Диканського районного суду Полтавської області від 02.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором 247309 грн. 65 коп. та судових витрат у справі 2469 грн. 97 коп. на користь ПАТ « Райфайзен банк Аваль» такими, що не підлягають виконанню.

Вказував, що 26 лютого 2021 року право вимоги за вказаним боргом перейшло до ОСОБА_2 , яка стала новим кредитором , та з якою 02 березня 2021 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 28 серпня 2006 року та борг було реструктиризовано та кінцевим строком виконання зобов`язання визначено 29.08.2036 року строк виконання якої не настав.

В зв`язку з чим видані раніше виконавчі документи необхідно визнати такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову, якою його заяву задовольнити та визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказував, що ухвала місцевого суду ухвалена з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Вказував, що відмовляючи в задоволенні заяви, місцевий суд послався на судове рішення у справі № 545/2040/20 від 22.12.2020 року , де рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22.12.2020 року було визнано недійсним договір відступлення права вимоги № 20191219 від 19.12.2019 року укладений між ТОВ « Фінансова компанія « Авістар» та ТОВ « Фінансова компанія « Гефест» за яким відступлено право вимоги по кредитному договору № 014/0040/74/68601 щодо ОСОБА_1 . Однак 07.04.2021 року Полтавським апеляційним судом рішення місцевого суду було визнано нечинним, а провадження у справі було закрито.

Належним чином місцевий суд також не врахував, що новим кредитором є ОСОБА_2 з якою він уклав договір про реструктуризацію боргу.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 02.08.2013 року у цивільній справі № 529/811/13 -ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райфайзен банк «Аваль» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 247 309, 65 грн. та судові витрати в сумі 2469 грн. 97 коп.

Були видані виконавчі листи, які в установленому законом порядку пред`явлені до виконання. Згідно з постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), відкри то виконавче провадження № 46209028 .

В процесі виконання судового рішення неодноразово змінювався кредитору справі . У відповідності з постановою державного виконавця відділу примусового виконання від 23.12.2020 року було замінено вибулого стягувача у виконавчому провадженні з ТОВ « Фінансова компанія «Авістар» на ТОВ» Фінансова компанія «Гефест», у відповідності з ухвалою Полтавського районного суду від 09.09.2020 року. ( а. с. 48-49)

23.02.2021 року ТОВ « Фінансова компанія «Гефест» відступила право вимоги по кредитному договору № 014/0040/74/68601 ТОВ « Універсальна факторингова компанія».

26.02.2021 року ТОВ « Універсальна Факторингова компанія» відповідно до договору № 23-02/21-185 відступило право вимоги за кредитним договором № 014/0040/74/68601 ОСОБА_2 ( а. с. 9-15)

02.03.2021 року між новим кредитором ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 укладено додаткова угода 014/0040/74/68601 /3 до кредитного договору № 014/0040/74/68601 за у мовами якої заборгованість , яка виникла по кредитному договору реструктуризується шляхом зміни графіку погашення, а прострочена заборгованість є поточною строк сплати якої не настав.

Погашення кредиту має відбутися в день закінчення строку дії кредитного договору, відсотки за користування кредитними коштами сплачуються в останній день дії кредитного договору.

У відповідності з вимогами ст. 432 ЦПК України Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відмовляючи у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню місцевий суд дійшов висновку, що у відповідності з вимогами ст. 129-1 Конституції України встановлено обов`язковість виконання судових рішень. В даній справі судові рішення про стягнення боргу не скасовані, борг не погашений. Підстави з якими закон пов`язує можливість визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню не встановлені.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. За змістом статей 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» , ст. 442 ЦПК України У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору (стаття 513 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями у кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором).

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки договорами факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень цієї глави, яка регулює відносини з факторингу (частина другої статті 1083 ЦК України). Іншими словами наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін (стаття 1079 ЦК України), а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою.

Разом з тим , у відповідності з вимогами ст.204 ЦПК Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом 26.02.2021 року ТОВ « Універсальна Факторингова компанія» відповідно до договору № 23-02/21-185 відступило право вимоги за кредитним договором № 014/0040/74/68601 ОСОБА_2 ( а. с. 9-15).

В даному провадженнів апеляційного суду відсутні підстави вважати цей правочин недійсним.

Аналізуючи укладену між новим кредитором ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 02.03.2021 року додаткову угоду 014/0040/74/68601 /3 до кредитного договору № 014/0040/74/68601 за умовами якої заборгованість , яка виникла по кредитному договору реструктурується шляхом зміни графіку погашення, а прострочена заборгованість є поточною строк сплати якої не настав та що погашення кредиту має відбутися в день закінчення строку дії кредитного договору, відсотки за користування кредитними коштами сплачуються в останній день дії кредитного договору , апеляційний суд вважає, що умови даного договору не підпадають під поняття « інші причини » визначені в ст. 432 ЦПК України та не є підставою для визнання раніше виданих виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню. Зміст вказаної угоди не дає підстави для висновку, що між сторонами при укладенні даної угоди було вирішено і питання щодо погашення боргу стягнутого за судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині висновків місцевого суду не спростували . Зобов`язання між сторонами не припинилося.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що місцевий суд невірно врахував рішення у справі № 545/2040/20 є обґрунтованим , однак зазначення судом факту, про наявність рішення у даній справі та його апеляційне оскарження не вплинуло на суть ухваленого рішення.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи , що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити , підстави для відшкодування судових витрат понесених під час апеляційного розгляду справи відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення . Ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 5 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суду з підстав визначених ст. 389 ЦПК України.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26.05.2021 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.О. Кривчун

О.В. Чумак