Справа № 450/1126/20 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/495/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2020 року в складі судді Даниліва Є.О. у справі за позовом ОСОБА_3 до Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору ОСОБА_4 , про стягнення відшкодування за заподіяну шкоду,-

встановив:

У квітні 2020 року представник позивачка ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору ОСОБА_4 про стягнення 100 000, 00 грн. в якості відшкодування за заподіяну шкоду.

Вимоги обґрунтовував тим, що 08.06.2018 ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Форд Фокус», порушив Правила дорожнього руху України та здійснив зіткнення з автомобілем марки «КІА Ріо», який належить позивачці. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль марки «КІА Ріо» НОМЕР_1 зазнав пошкоджень.

Згідно із висновком № 125 експертного товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту складає 151 989, 32 грн.

Вироком Пустомитівського районного суд Львівської області від 29.01.2019 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України по судовій справі № 450/2460/18.

У ОСОБА_4 відсутній договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому МТСБУ повинно відшкодувати шкоду.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) про стягнення з Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) в користь ОСОБА_1 100000,00 грн. в якості відшкодування за заподіяну шкоду та стягнення судових витрат відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_2 , вважає, що рішення підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначає, що у ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено про встановлений досудовий порядок врегулювання спору.

Зокрема, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

У контексті вказаних обставин справи робить висновок, що у законі не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, відтак особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика з дотриманням вимог, передбачених у ст. 35 Закону чи безпосередньо до суду.

Зазначає, що у будь якому разі строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування обмежується річним строком.

Покликається на позицію Великої Палати Верховного Суду висловлену у постанові від 19 червня 2019 року, справа № 465/4621/16.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою ОСОБА_1 порушені п.п. 37.1.3. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які виразились у невиконанні ОСОБА_1 своїх обов`язків, визначених цим Законом щодо повідомлення МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду.

Зокрема, суд вказав, що особа, яка має бажання отримати відшкодування за рахунок МТСБУ повинна чітко дотримуватися порядку, визначеного цим Законом, який є імперативним для даних правовідносин та чітко визначає порядок отримання регламентної виплати, а також підстави для відмови в отриманні регламентної виплати.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутня заява страхувальника про пошкодження транспортного засобу або відмова МТСБУ у відшкодуванні такої шкоди.

Судом встановлено наступні юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

08.06.2018 ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Форд Фокус», порушив Правила дорожнього руху України та здійснив зіткнення з автомобілем марки «КІА Ріо», який належить позивачці.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «КІА Ріо», НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень.

Вироком Пустомитівського районного суд Львівської області від 29.01.2019 у справі № 450/2460/18 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок набрав законної сили 20.09.2019.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 червня 2018 року, а також вина ОСОБА_4 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені у вироку Пустомитівського районного суд Львівської області від 29.01.2019, відтак в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно із пунктом 1.4 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальники та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

Відповідно до пункту 1.1 Закону страхувальники юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Стаття 4 цього закону визначає суб`єктів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

На момент вчинення ДТП у ОСОБА_4 був відсутній договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Порядок регламентних виплат з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ встановлений ст. 41 Закону.

Підпунктом «а» пункту 41.1 Закону № 1961-IV визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З аналізу вказаних норм Закону слідує, що МТСБУ відшкодовує шкоду, завдану забезпеченому транспортному засобу власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Транспортний засіб ОСОБА_4 не є забезпеченим відповідно до положень пункту 1.7 Закону, оскільки цивільно-правова відповідальність останнього не була застрахована у встановленому Законом порядку, тому позивач звернулася до суду з позовом до МТСБУ для відшкодування шкоди.

Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 33.3 ст.33 Закону передбачений обов`язок водія та власників транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, за яким власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно із п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п. 36.1. ст. 36 Закону).

В свою чергу, за приписами п.п 37.1.4. п.37.1. ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані строки є преклюзивними.

З досліджених матеріалів справи не встановлено наявність заяви ОСОБА_5 про виплату страхового відшкодування.

В свою чергу, дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним звернути увагу на те, що попереднє звернення потерпілого до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону, не є обов`язковим.

Так, у ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено досудовий порядок урегулювання спору, як і не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Іншими словами, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст.35 названого Закону, чи звернутися до суду.

Поряд з цим, у будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону, та не позбавлений можливості, зокрема у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

У системному зв`язку зі ст.36 зазначеного Закону вимоги пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків, як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Отже, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Тому, навіть, якщо б потерпіла особа не зверталась до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернулась безпосередньо до суду в межах річного строку, страхове відшкодування необхідно стягнути.

Зазначений висновок повністю узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 05.06.2018 у справі №910/7449/17, від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17/12-104гс18, від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15/14-406цс19, згідно з якою право потерпілого (кредитора) на отримання страхового відшкодування не є безумовним, а пов`язується з поданням протягом року (трьох років) до страховика заяви (чи звернення до суду) про здійснення страхової виплати.

У справі, що переглядається, встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 08.06.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду з позовом до відповідача МТСБУ про стягнення 100 000, 00 грн. в якості відшкодування за заподіяну шкоду позивач ОСОБА_1 звернулася 09 квітня 2020 року, заяви про страхове відшкодування у строки, передбачені пп. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 Закону, до МТСБУ не подавала, що нею не спростовано, відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, відсутні правові підстави для стягнення із МТСБУ на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що позов до МТСБУ про стягнення 100 000, 00 грн. в якості відшкодування за заподіяну шкоду є безпідставним і задоволенню не підлягає, оскільки за відсутності доказів про те, що позивачка зверталася до страховика (МТСБУ) з вимогою про відшкодування шкоди, звернувшись до суду 09 квітня 2020 року ОСОБА_1 втратила право на таке відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підставами для зміни чи скасування оскаржуваного рішення не є.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст постанови складений 25 травня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк