Справа № 201/4314/21
Провадження № 2-о/201/89/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Садовського І.В.,

заінтересована особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи - Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій заінтересованою особою визначив Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про встановлення факта проживання разом однією сім`єю із ОСОБА_2 (а.с. 1-3).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 05.07.2021р. відкрито провадження у справі (а.с. 10).

06.05.2021р. заявник уточнив заяву, залучивши заінтересованою особою ОСОБА_2 (а.с. 12 - 14).

В обґрунтування заяви посилався на те, що заявник є сином ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , коли батьки перебували у шлюбі. 19.08.1996р. батьки розірвали шлюб і 07.06.1997р. мати ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_2 , з яким вона і заявник мешкали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Також з ними проживали батьки матері - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (бабуся і дід заявника), які у 1996 році виїхали на постійне місце проживання до держави Ізраїль. Особовий рахунок на квартиру був переоформлений на матір ОСОБА_7 , яка стала основним квартиронаймачем, оскільки квартира не була приватизована.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_4 померла. У шлюбі з ОСОБА_2 дітей не було, після її смерті залишилося двоє правонаступників - заявник і чоловік. На момент смерті заявник був зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Тому особовий рахунок на квартиру по АДРЕСА_1 , був переоформлений на вітчима ОСОБА_2 , який у квартирі був зареєстрованим з 22.08.2003р. Не дивлячись на те, що реєстрація місце проживання заявника змінювалася, він постійно проживав з матір`ю і вітчимом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яку вважав своїм домом. Поновив реєстрацію за вказаною адресою 15.02.2019р. і тепер у квартирі зареєстровані він і вітчим ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 одружився на матері коли заявникові було 6 років. Вітчим фактично виховав заявника, приймав активну участь у його розвитку, водив і забирав зі школи, став для нього рідним батьком і між ними склалися гарні стосунки. ОСОБА_2 вважає своїм батьком, не дивлячись на те, що між нами відсутні родинні стосунки, він є членом його сім`ї.

Квартира у АДРЕСА_1 , перебуває в комунальній власності. З вітчимом домовилися про те, що квартира буде приватизована на заявника, оскільки фактично належить родичам останнього з самого початку. З метою приватизації заявник в лютому 2021 року звернувся до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради із заявою про приватизацію. Але листом Департамента від 17.02.2021р. № 3/16-728 відмовлено у приватизації і причиною, серед іншого, зазначено те, що у наданій довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28.12.2020р. № 12039 та Електронній картотеці Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не визначено родинних стосунків. Тому заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з метою реалізації права на приватизацією квартири, яка перебуває у його користуванні.

На підставі викладеного, просив встановити факт свого спільного проживання однією сім`єю з вітчимом ОСОБА_2 з 07.06.1997р. по день прийняття рішення.

Заявник і його представник - адвокат Садовський І.В. (діє на підставі договору від 10.04.2021р. - а.с. 21) в судовому засіданні вимоги заяви підтримали і просили суд її задовольнити. 19.05.2021р. надали заяву про завершення розгляду справи без їх участі, вимоги заяви підтримали (а.с. 39).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти вимог заяви не заперечував, вважав за можливе встановити факт спільного проживання із заявником однією сім`єю з 07.06.1997р. у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник заінтересованої особи - Департамента житлового господарства Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 29), заяв клопотань не надав.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19.08.1996р. був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 6).

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 6, зворот).

07.06.1997р. мати заявника ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 7. зворот).

До заяви долучені довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28.12.2020р. за № 12039, з яких видно, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають і зареєстровані дві особи - заявник ОСОБА_1 (родинні стосунки відсутні) з 15.02.2019р., і ОСОБА_2 (наймач) з 22.08.2003р. (а.с. 15, 16).

Як вказує заявник ОСОБА_2 одружився на матері ОСОБА_4 коли заявникові було 6 років. Вітчим фактично виховав його, заявник відносився і відноситься до нього як до рідного батька. Він (заявник), мати і ОСОБА_2 мешкали однією сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

У шлюбі з ОСОБА_2 дітей не було, після її смерті залишилося двоє правонаступників - заявник і чоловік. На момент смерті заявник був зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Тому особовий рахунок на квартиру по АДРЕСА_1 , був переоформлений на вітчима ОСОБА_2 , який у квартирі був зареєстрованим з 22.08.2003р.

Не дивлячись на те, що реєстрація місце проживання заявника змінювалася, він постійно проживав з матір`ю і вітчимом за адресою: АДРЕСА_1 , де були його особисті речі, постійно там ночував, своїм рідним домом вважав цю квартиру. Поновив реєстрацію за вказаною адресою 15.02.2019р. і наразі у квартирі зареєстровані він і вітчим ОСОБА_2 .

В судовому засіданні заявник надав аналогічні пояснення.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що дійсно одружився на матері заявника ОСОБА_4 , коли заявник був дитиною, виховував його, ставився як до рідного сина. Не дивлячись на те, що він був прописаний за іншою адресою до 2003 року (м. Дніпро, вул. Ю. Савченка), фактично вони разом (заявник, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 ) мешкали однією сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , фактично з 1997 року. Після смерті дружини ОСОБА_4 він залишився проживати у квартирі із пасинком. До цього часу відносини між ними добрі, як між батьком і сином. Підтвердив, що дійсно згоден на те, щоб лише ОСОБА_1 приватизував квартиру, оскільки він ( ОСОБА_2 ) використав своє право на приватизацію.

До матеріалів заявник також долучив заяву ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , у якій повідомлено, що ОСОБА_8 є сусідкою заявника, приблизно з 1995 року перебувала у дружніх стосунках з матір`ю заявника ОСОБА_7 , яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 . Остання перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . У ОСОБА_4 був син від першого шлюбу ОСОБА_9 . Проживали вони разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 була з ними у дружніх стосунках, бувала у гостях у ОСОБА_4 і ОСОБА_2 . Син ОСОБА_10 мешкав разом з батьками, вона часто його бачила вдома. Зі слів ОСОБА_4 , а також і в процесі спілкування, ОСОБА_8 зробила висновок про те, що відносини між ОСОБА_11 і ОСОБА_2 є дуже гарними, як між рідними, незважаючи на те, що ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_10 . ОСОБА_2 займався вихованням ОСОБА_10 , фактично ставився до нього як до свого сина. У травні 2017 р. ОСОБА_4 померла, ОСОБА_8 продовжує спілкуватися з її сином ОСОБА_12 і ОСОБА_2 . Відносини між ОСОБА_10 і ОСОБА_2 залишилися колишніми, вони також з повагою ставляться один до одного, підтримують один одного. Незважаючи на те, що вони не є родичами, однак вони складають сім`ю, адже більше 20-ти років спільно проживають, ведуть спільне господарство, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (а.с. 30).

Як видно із матеріалів справи на звернення заявника щодо приватизації квартири листом Департамента житлового господарства Дніпровської міської ради від 17.02.2021р. № 3/16-728 відмовлено у приватизації. Причиною, серед іншого, зазначено те, що у наданій ОСОБА_1 довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28.12.2020р. № 12039 та Електронній картотеці Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не визначено родинних стосунків (а.с. 19).

Листом КП «ДМБТІ» ДМР від 30.11.2020р. № 14229 на запит заявника повідомлено, що станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційних справах відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , за ОСОБА_11 і ОСОБА_2 відсутні.

Станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_4 містяться відомості про право власності за ОСОБА_2 на 1/3 ч. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1999р., виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно розпорядження № 5/307-99, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР; за ОСОБА_2 - на 2/3 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.08.2008р., виданого П`ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 2-1174, зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 13113031.

В матеріалах інвентаризаційній справи за адресою: АДРЕСА_4 , відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_11 .

Житловий будинок літ. А-5, А-6 по АДРЕСА_1 , зареєстровано за Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Кіровського району на підставі рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.01.2004р. № 277 та від 18.11.2004р. № 3179, про що зроблений запис в обліковій книзі № 43 ЖЮ за реєстровим № 3502-192 (а.с. 27).

Заявником додано нотаріально посвідчену 08.12.2020р. заяву ОСОБА_2 про те, що він використав своє право на безоплатну приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_4 . У приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , участі не приймає, претензій з цього приводу ні до кого не має. З п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ознайомлений (а.с. 20, 30).

Як вказав заявник, встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 необхідно з метою реалізації права заявника на приватизацією квартири.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Однак, як видно із матеріалів справи заявникові відмовлено у реалізації права на приватизацію, оскільки між мешканцями квартири, яку заявник бажає приватизувати, не визначено родинні стосунки.

Згідно із ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Вирішуючи питання про встановлення юридичних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Згідно вимог п. 1 вказаної Постанови Пленуму в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання із вітчимом ОСОБА_2 з 07.09.1997р. у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки від встановлення цього факта залежить реалізація заявником права на участь у приватизації житла, яким є вказана квартира.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані заявником докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що заявник позбавлений можливості у досудовому порядку вирішити заявлене питання, а встановлення факту проживання із своїм відтчимом ОСОБА_2 має для нього юридичне значення і необхідне для реалізації права на приватизацію житла, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1216-1218, 1234, 1268 ЦК України, ст. ст. 3, 14, 76-78, 84, 89, 293, 315, 316, 318-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи - Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 07.06.1997р. до цього часу у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 24 травня 2021 року.

Суддя О.С. Наумова