Справа №705/4949/20
2/705/1066/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Гудзенко В.Л.

при секретарі Музичук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської державної нотаріальної контори про скасування заборони на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уманської міської державної нотаріальної контори про скасування обтяження на нерухоме майно, а саме на будинок по АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по АДРЕСА_1 . Оскільки він є спадкоємцем першої черги та єдиним спадкоємцем після смерті свого батька, адже його брат та син покійного ОСОБА_3 відмовився від прийняття своєї частки у спадщині, у визначений законом термін він звернувся до Уманської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі відповідного свідоцтва йому було відмовлено, оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №4920943 від 08.05.2007 є обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказане обтяження було накладене на підставі повідомлення № 1230, виданого Уманською групою слідчого управління УМВС України в Черкаській області від 16.03.2004, у зв?язку з тим, що його рідний брат ОСОБА_3 був неодноразово судимий і вказане обтяження було накладено у зв?язку з його неправомірними діями, не дивлячись на те, що він не був власником цього будинку, а відповідно до Договору купівлі-продажу власником будинку був лише їхній батько ОСОБА_2 , тому вказане обтяження було накладено безпідставно та помилково. Дізнавшись про наявність обтяження, позивач звернувся до органів поліції, але там йому за вирішенням даного питання було рекомендовано звернутися до суду, адже воно може бути вирішено виключно в судовому порядку.

Ухвалою судді від 18.12.2020 було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився, проте надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача - Уманської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву за підписом завідуючої Уманською міською державною нотаріальною конторою Кравець Г.В., відповідно до якої вона не заперечує проти задоволення позовних вимог та справу просить розглядати за її відсутності

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07.10.2019.

Родинні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 01.07.1987.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав йому на праві власності відповідно до Договору купівлі-продажу від 20.10.1982.

Брат позивача та син покійного ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відмовився від прийняття своєї частки у спадщині після смерті батька, що відображено у матеріалах спадкової справи та Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2020.

Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги та єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_2 , у визначений законом термін він звернувся до Уманської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, Постановою державного нотаріуса Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2020 у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв?язку з наявністю обтяження на спадкове майно, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №4920943 від 08.05.2007 є обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вказане обтяження було накладене на підставі повідомлення № 1230, виданого Уманською групою слідчого управління УМВС України в Черкаській області від 16.03.2004, у зв?язку з тим, ОСОБА_3 був неодноразово судимий і вказане обтяження було накладено у зв?язку з його неправомірними діями, не дивлячись на те, що він ніколи не був власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що обтяження було накладено помилково, оскільки єдиним власником житлового будинку по АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , а обтяження було накладено у зв?язку з неправомірними діями ОСОБА_3 .

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Уманської міської державної нотаріальної контори про скасування заборони на нерухоме майно - задовольнити.

Скасувати обтяження на нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , яке зареєстроване в реєстрі заборон за №4920943 від 08.05.2007 Уманською міською державною нотаріальною конторою в Черкаській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Валентина Леонідівна Гудзенко