Ухвала

26 травня 2021 року

м. Київ

справа № 295/3522/20

провадження № 61-2009 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач),Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Миніч Т. І., Трояновської Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про визнання кредитного договору частково недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 19 грудня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ним укладено угоду про надання кредиту № 501096325, за умовами якої йому надано споживчий кредит у розмірі 200 000 грн строком на 48 місяців зі сплатою 26 % річних.

При здійсненні щомісячних платежів ним було встановлено, що до суми щомісячного платежу відповідачем включено комісію за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 1,25 % від суми кредиту, що становить 2 500 грн щомісячно. Відповідно до доданого паспорту до споживчого кредиту платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця обов`язкові для укладення договору і відображені у Тарифах на видачу та обслуговування картки «Максимум»/«Максимум-готівка» для фізичних осіб. При цьому, Тарифи на видачу та обслуговування картки «Максимум»/«Максимум-готівка» він не підписував, у паспорті кредиту відсутня інформація щодо платежів за розрахунково-касове обслуговування. Отже, банк неправомірно здійснив нарахування за розрахунково-касове обслуговування.

Вважав, що такими протиправними діями відповідача порушено його права та положення Закону України «Про захист прав споживачів».

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати недійсною з моменту укладення умову угоди про надання кредиту від 19 грудня 2018 року № 501096325 щодо його обов`язку сплачувати АТ «Альфа Банк» комісію за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 1,25 %, що становить 2 500 грн щомісячно.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2020 року у складі судді Слюсарчук Н. Ф. позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсною з моменту укладення угоди про надання кредиту від 19 грудня 2018 року № 501096325, а саме: умову про обов`язок позивача сплачувати АТ «Альфа Банк» комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,25 %, що становить 2 500 грн щомісячно. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у підпункті б) пункту 1 оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501096325, яка підписана позивачем, передбачена комісія за обслуговування кредиту у розмірі 1,25 % від суми кредиту.

В останньому абзаці оферти та акцепту, про отримання якого ОСОБА_1 розписався на оферті, передбачено, що Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті банку. У паспорті споживчого кредиту від 19 грудня 2018 року зазначено, що платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору і відображені у Тарифах на видачу та обслуговування картки «Максимум»/«Максимум-готівка» для фізичних осіб. Проте, відсутні докази, що саме ці умови розумів позивач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи оферту на укладення угоди про надання кредиту. Відсутні докази, що вказані документи на момент отримання позивачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати послуг за розрахунково-касове обслуговування.

Оскільки відповідно до положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачу було встановлено щомісячну плату за супутню послугу банку, а саме комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, вказана вимога кредитного договору є несправедливою та підлягає визнанню недійсною.

Суд послався на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778 св 19.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений АТ «Альфа-Банк» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 102 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що, обравши спосіб захисту своїх прав - визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог. Проте, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту ненадання банком йому інформації про умови кредитування та на підтвердження того, що оспорені ним умови кредитного договору є несправедливими.

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 ознайомився з паспортом споживчого кредиту, акцептом пропозиції, офертою на укладення угоди про надання кредиту, додатком № 1 до кредитного договору (графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки з урахуванням вартості усіх супутніх послуг), якими передбачена щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджується його підписом. Отже, позивач був ознайомлений з умовами кредитування та реальною ціною фінансової послуги, які він розумів, підписуючи кредитний договір. Комісія за обслуговування кредиту, включена до сукупної вартості кредиту, вона встановлена у твердій грошовій сумі, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, що не суперечить вимогам законодавства.

Оспорювана позивачем умова кредитного договору не створює дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін, не завдає шкоди споживачеві.

Апеляційний суд врахував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, провадження № 61-17707 св 19.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у додатку № 1 до угоди про надання кредиту від 19 грудня 2018 року № 501096325 банк передбачив сплату комісії за обслуговування кредиту, тобто банком здійснювалось нарахування за послуги, що супроводжують кредит, а саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта, що суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Вказана вимога відповідача є протиправною, оскільки у банку відсутні правові підстави встановлювати комісію у кредитному договорі за розрахунково-касове обслуговування, тобто за дії, які банк вчиняє на власну користь, так як кредитор отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами.

Доводи особи, яка подала відзив

У квітні 2021 року АТ «Альфа-Банк» подало відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають. Умови кредитного договору щодо нарахування комісійної винагороди не суперечать положенням Закону України «Про споживче кредитування».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2021 року справу № 496/3134/19, провадження № 61-974 св 21, за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

27 квітня 2021 року справа прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду (провадження № 14-44 цс 21).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо визнання недійсним кредитного договору у частині встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно з положеннями Закону України «Про споживче кредитування».

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 496/3134/19.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 496/3134/19 за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець