Справа №463/524/21
Провадження №2-з/463/6/21
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

22 січня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Жовнір Г.Б., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. А також просить стягнути додаткові витрати на оплату навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі половини вартості оплати за навчання до закінчення навчання у вищому навчальному закладі у розмірі 73000 гривень.

В порядку забезпечення позову позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити вчиняти певні дії та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання щодо нерухомого майна належного на праві власності ОСОБА_2 : земельну ділянку кадастровий номер №:01:005:0308, площа 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення ХІІІ, загальна площа 3,4 кв.м., адреса АДРЕСА_2 ; квартиру, загальна площа 71,2 кв.м., адреса АДРЕСА_3 .

Заяву мотивує тим, що нею подано позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, а відповідно немає заробітної плати з якої в подальшому може бути стягнуто належний розмір аліментів Враховуючи наведене, просить заяву задоволити.

Дослідивши матеріали справи, суд не погоджується з доводами позивача про необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову з наступних мотивів.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Виходячи із змісту ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 3, п. 4 ч.1 ст. 151 заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Пункт 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України визначає, що заява про забезпечення позову повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернулася з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Посилаючись на ст. 150-153 ЦПК України позивач просить забезпечити позов шляхом заборонити вчиняти певні дії та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Разом із тим, предметом спору є саме стягнення аліментів на утримання дітей. Підстави вважати, що без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду про стягнення аліментів у разі задоволення позову, відсутні. Відсутність у відповідача офіційного працевлаштування та наявність нерухомого майна буде враховуватися судом безпосередньо при вирішення спору по суті та не являються самостійними та достатніми підставами для забезпечення позову.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат відмовити.

Ухвала складена та підписана - 22.01.2021 року.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя Г.Б. Жовнір