Справа № 932/5568/21
Провадження № 2/932/2461/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 жовтня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 19 липня 2021 року надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

Так, позивачем зазначено, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 в якій зареєстрований відповідач. Відповідач є братом позивача, фактично не проживає в квартирі з 2000 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла не приймає участі, особистих речей в квартирі не має. В свою чергу позивач, вимушена витрачати зайві кошти на оплату комунальних послуг за всіх зареєстрованих осіб, що є значними витратами. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі не дозволяє позивачу вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1997 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до листа відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур №10/5-769 від 11 травня 2021 року станом на 11 травня 2021 року за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано дві особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з копіями актів про проживання, починаючи з 2015 року ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 не проживає.

Норми права, що застосував суд.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом і цим відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Тобто закон захищає не тільки права власника, а й права користувача.

Заявляючи позов позивач вказав підставою позову: факт не проживання відповідачки у житлі з серпня 2019 року та покликався на приписи ст.7 ЖК України.

Разом із тим, враховуючи, що житло перебуває у власності позивача до даних відносин підлягає застосуванню ч.2 ст.405 ЦК України.

Відповідно до вказаної норми, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ч.ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК країни, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду.

З огляду на те, що матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 протягом одного року та приймаючи до уваги відсутність зі сторони позивача клопотань про виклик свідків на підтвердження обґрунтування доводів викладених у позові і будь-яких фактичних даних, які свідчать про обрання відповідачем іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо), позовна заява є такою, що не може бути задоволена.

Судом не може бути прийнято до уваги надані до позову акти, оскільки вони не посвідчені уповноваженою особою як-то: керівником ОСББ або начальником житлово-експлуатаційної контори.

Судом роз`яснювалось позивачу право та обов`язок доказування, зокрема шляхом допиту свідків, проте позивач ствердив про достатність поданих доказів.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду проголошено 29.10.2021 о 08:15 год.

Суддя: В.І.Цитульський