ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2021 року м. Кропивницький

справа № 397/674/20

провадження № 22-ц/4809/379/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області у складі судді Мирошниченка Д.В. від 14 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У червні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 підписала заяву № б/н від 18.03.2013 року, тим самим, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банком на підставі укладеного між ними договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також надано відповідачу у користування кредитну картку, тобто надана можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Зазначив, що відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Банк вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, яка станом на 31.03.2020 року становить 150 915,16 грн., з яких: 126,84 грн. заборгованість за тілом кредиту, 147 625,39 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 3162,93 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нараховано комісії.

Посилаючись на ці обставини, а також на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, банк просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 137 703,34 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 126,84 грн. та 137 576,50 грн. заборгованості за відсотками за період з 18.03.2013 року по 27.01.2020 року.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 126 грн 84 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2 грн 10 коп. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на ОСОБА_1 сплачені нею судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 7300 грн.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у їх стягненні. Зокрема, банк вказує, що заявлена відповідачем сума у відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості, у зв`язку з чим розмір цих витрат повинен бути зменшеним.

29 січня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому вона посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухваленого у справі судового рішення.

Крім того, представником відповідача до апеляційного суду була подана заява про стягнення з банку на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1500 грн.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу адвокатом Рогульченко І.А. надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 06 серпня 2020 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» та ОСОБА_1 , додаткову угоду від 14 серпня 2020 року до договору про надання професійної правничої допомоги, розрахунок до договору про надання професійної правничої допомоги від 06 серпня 2020 року (детальний опис робіт): надання ОСОБА_1 адвокатом правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань надання кредиту, оформлення кредитного договору, стягнення кредитної заборгованості (1 година) 600 грн., опрацювання адвокатом матеріалів позовної заяви АТ КБ «Приватбанк», опрацювання законодавства, судової практики з питань кредитних правовідносин і складення від імені ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву (3 години) 2500 грн., представництво адвокатом інтересів в судових засіданнях Олександрівського районного суду Кіровоградської області (фіксована) 4000 грн., проїзд представника до Олександрівського районного суду Кіровоградської області (Кропивницький Олександрівка - Кропивницький) (1 година) 200 грн., а всього 7300 грн., акт приймання передачі від 14 серпня 2020 року, квитанція до прибуткового касового ордера № 104 від 14.08.2020 року.

Отже, понесені відповідач витрати на правничу допомогу документально підтверджені, а тому суд першої інстанції обґрунтованого стягнув з банку на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 7300 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу не заслуговують на увагу суду з огляду на таке.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №154/1435/18-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Із заявою про зменшення розміру витрат на правничу допомогу АТ КБ «ПриватБанк» до суду першої інстанції не звертався.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, апеляційний суд дослідивши заяву адвоката Рогульченко І.А. про стягнення з банку на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 1500 грн. дійшов висновку про її задоволення. Понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційним судом апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» також документально підтверджені, а саме представником відповідача надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 06 серпня 2020 року, додаткову угоду від 15 лютого 2021 року до вказаного договору, розрахунок до договору надання професійної правничої допомоги (детальний опис робіт), акт приймання- передачі від 15 лютого 2021 року, квитанція до прибуткового касового ордера № 20 від 15 лютого 2021 року про сплату ОСОБА_1 1500 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань Л.М. Дьомич