1Справа № 335/8651/20 2-з/335/11/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Крамаренко І.А., за участю секретаря Шутіної Г.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення грошових коштів (заборгованості) за договором купівлі-продажу обладнання та договором оренди обладнання з обов`язковим викупом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Електро Лізинг», який відкритий в ПАТ КБ «Приват Банк», в межах заявлених позовних вимог та рішення суду на суму 154972,00 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 1550,00 грн., а разом 156522,00 грн., мотивуючи тим, що у справі № 335/8651/20 (провадження №2/335/2634/2020) судом 17.12.2020 ухвалено відповідне рішення на його користь, але в ході розгляду справи представник відповідача, будучи обізнаним про її розгляд не з`являвся у судові засідання, на контакт із позивачем, з метою укладення мирової угоди ніхто не виходив, з представниками ТОВ «Електро Лізинг» усі зв`язки обірвані, їх установчі данні йому не відомі, між ними відсутня будь-яка домовленість про добровільне повернення коштів, законом їм надані права та строки на апеляційне оскарження рішення суду, поновлення пропущеного строку, тощо, що може ускладнити отримання ним будь-якої компенсації за завдані збитки з боку відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» на користь ОСОБА_1 грошові кошти: у розмірі 154 035,00 (сто п`ятдесят чотири тисячі тридцять п`ять) гривень 00 коп. відсотки за договором оренди, та інфляційні витрати за період з 13.07.2019 по 25.09.2020 у розмірі 937,00 (дев`ятсот тридцять сім) гривень 00 коп., а разом 154 972, 00 (сто п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві) гривень 00 коп., та сплачений судовий збір у розмірі 1550,00 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимогами статті 151 ЦПК України, передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, крім іншого, містити обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладання арешту.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття „ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи „Каіч та інші проти Хорватії Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Із змісту заяви про забезпечення позову, обставини, на які посилається заявник не є достатніми підставами вважати, що відповідач ухилиться від виконання судового рішення. Посилання заявника на той факт, що відповідачу надані права та строки на апеляційне оскарження рішення суду, поновлення пропущеного строку, тощо, не можуть свідчити про дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, оскільки це є правом сторони у справі, яке встановлено законодавством України. При цьому, заявником не надано доказів належності вказаного рахунку відповідачу, на теперішній час.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвалу суду складено 14.01.2021.

Суддя І.А. Крамаренко