Ухвала

25 травня 2021 року

м. Київ

справа № 199/4994/18

провадження № 61-7697ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Бєліка Андрія Сергійовича на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 07 квітня 2021 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про встановлення порядку виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , управління служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О. О. звернулася до суду з заявою про встановлення порядку виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , управління-служба у справах дітей

Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. про встановлення порядку виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року задоволено.

Встановлено порядок виконання рішення шляхом реалізації (продажу) на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження

(ВП № 59166910), 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 102,1 кв. м, житловою 53,9 кв. м.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 10 червня 2020 року про встановлення порядку виконання рішення скасовано.

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. про встановлення порядку виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року відмовлено.

У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - Бєліка А. С. на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року, в якій представник заявника просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки, на думку адвоката Бєліка А. С., ухвалою суду першої інстанції вірно встановлено порядок виконання рішення шляхом реалізації (продажу) на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження

1/2 частини житлового будинку, при цьому іншою частиною житлового будинку має право користуватися дитина боржника разом з іншими членами сім`ї.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

У відповідності до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до пункту 28 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

За таких обставин, для реалізації нерухомого майна, приватний виконавець мав попередньо отримати відповідний дозвіл органу опіки та піклування, оскільки право користування дитини житловим будинком, який належить на праві власності її батькам, розповсюджується на цілий будинок.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сину ОСОБА_4 13 років та він зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується довідкою № 11214 від 12 червня 2019 року, згідно якої у цьому будинку зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , 1975 року народження; ОСОБА_5 , 1974 року народження; син - ОСОБА_6 ,

1996 року народження; син - ОСОБА_4 , 2008 року народження.

Оскільки орган опіки та піклування дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна, право користування яким має дитина, не надав, приватний виконавець не позбавлений можливості продовжувати виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду

від 10 жовтня 2019 року у справі № 761/15667/15-ц та від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18.

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги представника

ОСОБА_1 - Бєліка А. С. є безпідставними, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення не виявлено порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, правильність застосування судами норм права не викликає сумнівів, касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Бєліка А. С . є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Бєліка Андрія Сергійовича на постанову

Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про встановлення порядку виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 17 жовтня 2018 року, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , управління служби у справах дітей

Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович