УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021

м. Одеса

Справа № 522/8405/14-ц

Провадження № 6/522/462/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кріль Х.С.,

при секретарі судового засідання - Пашковського В.О.,

за участю представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

І. РУХ СПРАВИ

13.04.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обгрунтовує тим, що Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №522/8405/14-ц на підставі якого з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 до повноліття дитини (до ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Проте, на думку заявника, на даний час у нього немає обов`язку більше сплачувати аліменти, внаслідок проживання доньки разом з ним. Факт проживання дитини з батьком підтверджується актом обстеження умов проживання від 17.03.2021, складеним Службою у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області. Отже, дитина тепер перебуває на його повному утриманні, тому обов`язок ОСОБА_2 сплачувати аліменти за виконавчим листом припинено.

Представник заявника в судовому засіданні доводи заяви підтримав, зазначивши також, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є самим ефективним способом захисту прав та інтересів заявника у даному випадку.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про розгляд справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №522/8405/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та визначення місця мешкання дитини. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2014: (1) розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зареєстрований 17.01.2012, (2) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 16.05.2014 і до повноліття дитини, (3) визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_3 .

На виконання судового рішення Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №522/8405/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки з 16.05.2014 і до 05.12.2030.

ІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Предметом розгляду є надання судом правової оцінки підставам за наявності яких виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню, а підставами заяви, - припинення обов`язку сплачувати аліменти, внаслідок проживання дитини з тим із батьків, який має обов`язок їх сплачувати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Підставами для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є:

- якщо його було видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заявник посилається на наявність інших матеріально правових обставин, - відсутність у боржника обов`язку у зв`язку з його припиненням.

Однак суд з такими доводами не погоджується з огляду на таке.

Згідно з частиною п`ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Обов`язок ОСОБА_2 про сплату аліментів виник на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (п. 4 ч. 1 статті 49 Закону № 606-XIV чинного нас видання виконавчого листа) є закінчення виконавчого провадження.

У п. 5 ч. 1 ст. 39 зазначеного Закону передбачено скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі.

Оскільки рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2014 у справі №522/8405/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки, не скасоване у встановленому процесуальним законом порядку, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Правова позиція відносно неможливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що судове рішення, на підставі якого виник певний обов`язок, не скасоване та набрало законної сили, йдеться, зокрема, у постанові Верховного Суду від 02.09.20 у справі № 195/465/15-ц.

Крім того, звільнення, припинення обов`язку в того з батьків, хто сплачує аліменти на дитини підлягає окремій оцінці судом за правилами Сімейного кодексу України за відповідним позовом платника аліментів. Тобто, правовідносини, що виникли, регулюються СК України, а не ст. 432 ЦПК України, на яку посилається заявник.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Також суд відхиляє аргументи ОСОБА_2 про те, що припинення у нього обов`язку сплати аліментів на дитину підтверджує акт Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області від 17.03.2021 про обстеження умов проживання, складеним за заявою матері ОСОБА_3 .

Частиною 4статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Як зазначалось вище, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2014 у справі №522/8405/14-ц, що набрало законної сили, також визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з матір`ю ОСОБА_3 .

Крім того, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що наразі Овідіопольським районним судом Одеської області розглядається справа №509/593/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області про відібрання дитини та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів. Зазначене підтвердив і представник заявника.

Таким чином, зазначений акт Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області від 17.03.2021 не є доказом припинення обов`язку батька сплачувати аліменти. Це питання вирішується в судовому порядку, шляхом подання відповідного позову.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_2 , не є такими, що становлять підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на наведене суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись 258- 261, 354, 432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 31.05.2021.

Суддя Х.С. Кріль