Справа № 190/44/21
Провадження №2-о/190/14/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 .

В обгрунтування заяяви зазначила, що з 14 вересня 2013 року з ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У період шлюбу нею з чоловіком була придбана квартира АДРЕСА_1 . Внаслідок конфлікту, який виник 22.05.2020 року була змушена з дітьми залишити чоловіка. 04 листопада 2020 року на підставі рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано та рішенням суду від 15.10.2020 року за нею визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . З травня 2020 року вона не має змоги потрапити до квартири та забрати належні їй та її дітям речі, оскільки чоловік змінив замки в квартирі, нові ключі від вхідних дверей квартири ОСОБА_3 не віддає. 17.08.2020 року в черговий раз коли вона прийшла у належну їй з чоловіком квартиру ОСОБА_3 вчинив фізичне насильство відносно неї, шляхом штовхання примусово видворив її з приміщення їх квартири, з цього приводу 17.08.2020 року вона звернулася до П`ятихатського відділення поліції ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області, за результатами розгляду її заяви працівники поліції надали їй повідомлення, що в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопрушення не виявлено та з метою захисту своїх прав рекомендували звернутися в порядку цивільного судочинства. 02.09.2020 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області їй у видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки на момент розгляду справи в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно ОСОБА_3 значився єдиним власником спірної квартири. 31.12.2020 року вона, маючи документи що підтверджували її право володіння та користування спірною кватриторою прийшла до дверей квартири, проте ОСОБА_3 , будучі в середені квартири не впустив її, з цього приводу вона звернулася до П`ятихатського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області, однак 15.01.2021 року отримала лист від останніх в якому зазначено про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення.

Враховуючи вище викладені обставини вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства від ОСОБА_3 , тому просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження, заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з нею за адресою АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_3 наближатись на відстань 10 м до місця її проживання; зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні майном, що є об`єктом спільної власності, а саме квартири АДРЕСА_1 , надавши їй ключі від замків вхідних дверей.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги в судовому засіданні підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, інформація про виклик у справі заінтересовану особу розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, причину неявки до суду не повідомив.

Вислухавши заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та заявник ОСОБА_1 з 14 вересня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідцтва про шлюб/а.с.13/.

Від шлюбму мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження/а.с.14,15/.

04 листопада 2020 року рішенням П`ятихатського районого суду Дніпропетровської області шлюб, зареєстрвоаний 14 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано/а.с.16/.

Згідно копії талона-повідомлення єдиного обліку б/н про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 14.07.2020 року до П`ятихатського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що після конфлікту з чоловіком ОСОБА_3 вона не може потрапити до квартири, оскільки останній змінив замки/а.с.20/.

Відповідно до копії листа П`ятихатського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області заявника ОСОБА_1 повідомлено, що ознак правопорушення в діях ОСОБА_3 не встановлено/а.с.21/.

Згідно копії талона-повідомлення єдиного обліку №47 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 20.08.2020 року до П`ятихатського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що колишній чоловік ОСОБА_6 не впускає її до спільного житла/а.с.22/.

Відповідно до копії листа П`ятихатського ВП Жовтодського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 18.08.2020 року заявника ОСОБА_1 повідомлено, що ознак правопорушення в діях ОСОБА_3 не встановлено/а.с.23/. Згідно копії рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовлено/а.с.24-26/.

Згідно рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2020 року за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 /а.с.17-18/.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявнику ОСОБА_1 належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 /а.с.19/.

Згідно з копії талона-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від 31.12.2020 року до П`ятихатського ВП Жовтоовдського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що колишній чоловік ОСОБА_6 не впускає її до спільного житла/а.с.27/.

Відповідно до копії листа П`ятихатського ВП Жовтоовдського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 04.01.2020 року заявника ОСОБА_1 повідомлено, що ознак правопорушення в діях ОСОБА_3 не встановлено/а.с.28/.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 2, 7 частини другої статті 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте заявником не надано беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 систематичного домашнього насильства щодо неї у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також не доведено продовження настання ризиків насильства у майбутньому зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, що є її процесуальним обов`язком згідно із статтями 12, 81 ЦПК України.

Сам факт звернення заявника ОСОБА_1 до органів поліції не підтверджує факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Будь-які висновки компетентних органів, які б вказували на те, що ОСОБА_3 вчинив насильство відносно ОСОБА_1 чи її малолітніх дітей в матеріалах справи відсутні.

Підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці та малолітніх дітей відсутні.

На відеозаписі, наданому заявницею ОСОБА_1 , доказу протиправної поведінки останнього не має, зафіксована поведінка ОСОБА_3 не може свідчити про домашнє насильство.

За таких обставин, беручи до уваги те, що судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявника, а також і ризиків настання насильства у майбутньому, натомість із обставин справи вбачається наявність неприязних відносин та спору щодо користування квартирою, що не може саме по собі розцінюватись як насильство в сім`ї і розглядається в порядку позовного провадження, тому суд вважає вимоги заявника не є законними та обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,81, 263-265, 350-1 350-8 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя Ю.В.Фирса