Провадження № 2-о/369/407/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участі секретаря судового засідання Бікус С.Ю.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи 1 ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи 1 Закатюк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу №369/16655/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації про видачу обмежувального напису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинський районний суд Київської області з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , в якій посилається на те, що з 07.09.2002 року по з 07.09.2021 року перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного шлюбу має трьох спільних дітей.

Заявниця вказує, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з колишнім чоловіком та спільними дітьми. Будинок є спільною сумісною власністю, набутий під час шлюбу.

ОСОБА_1 зазначає, що після розірвання шлюбу, колишній чоловік ОСОБА_3 почав поводити себе неадекватно, систематично вчиняє щодо заявниці та дітей домашнє насильство та психологічний тиск.

Зважаючи на таку поведінку ОСОБА_1 зверталася до відділеня №1 Обіхівського РУП з відповідною заявою про вчинення домашнього насильства. Віповідне звернення було зареєстровано в журналі обліку за №13203 від 10.10.2021 року.

На підставі вище наведеного заявниця просила суд, видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження :

Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , спілкуватися з нею через третіх осіб або через інші засоби зв`язку.

Усунути перешкоди в користуванні спільним сумірним майном, шляхом надання доступу до всіх приміщень та кімнат будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.11.2021 року відкрито провадження у справі.

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд підтримати.

Заінтересована особа та представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви, просили суд відмовити.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).

Статтею 1 Закону визначено значення термінів, які вживаються в законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є колишнім чоловіком заявниці ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , заявник обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що останній застосовував та застосовує до неї насильницькі дії, систематично погрожує, принижує та ображає нецензурною лайкою, вчиняє тиск, маніпуляції, здійснює переслідування та стеження, втручається в її особисте життя заявника.

ОСОБА_1 зверталася до відділення №1 Обухівського РУП з відповідною заявою про вчинення домашнього насильства. Відповідне звернення було зареєстровано в журналі обліку за №13203 від 10.10.2021 року.

При цьому суд вважає, що звернення заявника до правоохоронних органів із заявами про вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 , без надання інших доказів вчинення останнім таких протиправних дій, не можуть бути достатнім доказом для видання обмежувального примусу за правилами глави 13 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 1 Закону, оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, та враховуючи суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 293, 350-2 - 350-8 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації про видачу обмежувального напису залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва