Номер провадження: 22-ц/813/2318/21
Номер справи місцевого суду: 501/1912/20
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 501/1912/20

Номер провадження: 22-ц/813/2318/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Комунальне підприємство «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доКомунального підприємства «Міське управління житлового-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Міське управління житлового господарства» Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухвалене у складі судді Смирнова В. В. 05 листопада 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 50 584 грн., відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі - 40 000,00 грн.. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що він є власником квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно Свідоцтва про право власності від 16.02.1995 року та договору купівлі-продажу від 06.03.2003 року. В зазначених квартирах 11.10.2017 року трапилось залиття. Через зазначені обставини сім`ї позивача стало неможливо проживати в пошкоджених залиттям квартирах, що спричинило моральні страждання позивача та матеріальні збитки (а. с. 2 - 5).

У вересні 2020 року ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги та просить стягнути з Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі - 101 174,00 грн., відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі - 40 000,00 грн. (а. с. 71 - 72).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У запереченнях на позовну заяву, які за своєю природою є відзивом на позовну заяву, Комунальне підприємство «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області (далі - Комунальне підприємство) просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Комунальне підприємство вказує на те, що 11 жовтня 2017 р. при подачі КП «Черноморськтеплокомуненерго» теплової енергії в домову систему опалення житлового будинку АДРЕСА_3 стався розрив повітрозабірника в точці приєднання воздушника системи центрального опалення, розташованого на горищі будинку. Трубопровід подачі центрального опалення знаходиться на горищі, відповідно до проекту будинку, що відповідає схемі внутрішньобудинкових систем з верхнім розведенням. Для розповітрювання системи з верхньої точки трубопроводу встановлено повітрозбірник.

Розрив повітрозбірника в точці приєднання воздушника системи центрального опалення стався на горищі. Для усунення витоку працівникам ЖЕД №1 потрібно було потрапити до горища. Прибувши на місце, було виявлено, що на останньому поверсі, де розташовані квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 у вищевказаному будинку, встановлено тамбурну огорожу. Ключі від тамбурних дверей, за якими облаштований вхід до горища, знаходяться у власника зазначених квартир, що стало перешкодою для швидкого усунення аварії. Своїми діями позивач порушив п.13.4 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а саме - цілодобове забезпечення доступу до мереж, арматур, розподільних систем представників Виконавця для ліквідації аварій.

У зв`язку з тим, що до місця аварії можливо попасти лише через під`їзд №8 будинку АДРЕСА_3 , то було втрачено час для негайного усунення витоку.

Період, протягом якого було ліквідовано аварійну ситуацію, відповідає нормам Наказу державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. за №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Внаслідок аварії в системі опалення сталося залиття у квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 , що зафіксовано Актами «Про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання)».

З боку КП «МУЖКГ» житловий будинок по АДРЕСА_3 був повністю підготовлений до стабільної роботи систем центрального опалення в осінньо-зимовий період 2017-2018 років. Всі обов`язки з надання послуг виконувалися в повному обсязі, відповідно до норм чинного законодавства України, що також підтверджено Актом.

За відсутності доказів нанесення позивачу шкоди саме діями КП «МУЖКГ», наявністю причинно-наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та протиправними діями, у позові необхідно відмовити (а. с. 51-53).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі - 101 174,00 грн..

Стягнуто з Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі - 2 000,00 грн..

Стягнуто з Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі - 7 113,80 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно проведеної експертизи вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень внаслідок залиття 10.08.2020 р. квартири позивача (вартість матеріальної шкоди) складає - 101 174,00 грн., яка відповідачем не спростована та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам співрозмірності грошовому відшкодуванню у розмірі - 40 000,00 грн.. Дана сума є значно завищеною (а. с. 99 - 101).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) суд першої інстанції в рішенні суду зазначив, що справа розглядається у відкритому судовому засіданні, а в іншій частині рішення вказує, що справа розглядалась в спрощеному порядку без виклику сторін; 2) суд першої інстанції не надав можливості відповідачу реалізувати свої процесуальні права, а саме ознайомитись із заявою про уточнення позовних вимог та з новим висновком експерта, надати свої заперечення; 3) суд першої інстанції не врахував, що залиття квартир позивача відбулось з технічного поверху, доступ до якого мав лише позивач, який самовільно встановив огорожу; 4) суд першої інстанції не взяв до уваги докази, що були надані відповідачем, які свідчать, що відповідачем своєчасно та якісно проведена підготовка будинку і технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 5) додатковий висновок експерта від 10.08.2020 року не відповідає обставинам, викладеним в актах про залиття, аварії, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання та фактичним ринковим цінам на необхідні матеріали, які діяли у 2017-2018 роках; 6) суд першої інстанції не врахував, що позивачем не було надано докази того, що судовий експерт має дозвіл на проведення оцінюючих робіт (а. с. 104 - 110).

2.6 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 посилається на те, що вказані апелянтом порушення не призвели до неправильного вирішення справи, оскільки судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів були правильно встановлені фактичні обставини по справі. Суд правильно мотивував та застосував норми права, на підставі яких вирішив спір.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що залиття квартир відбулось не з його вини, посилаючись на те, що лише позивач мав доступ до горища будинку, самовільно встановив огорожу, демонтував сходи на горище, самостійно встановив бак на технічному поверсі без дозволу відповідних органів. Однак, відповідач на надав жодного доказу на підтвердження тих обставин, що саме позивач вчинив ці дії. В цій частині доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на припущеннях, позивач не визнає цих обставин. Крім того, дані аргументи відповідача спростовуються навіть доводами апеляційної скарги. Так, відповідач зазначає, що аварія була усунута протягом 15 хвилин, що відповідає діючим нормам утримання житлових будинків. Отже, відповідач мав та має вільний доступ до системи опалення будинку, що знаходиться на горищі.

Відсутність будь-яких перешкод доступу та контролю до системи опалювання та її обслуговування відповідачем підтверджується Актом № 387 готовності до опалювального періоду, доданим відповідачем до апеляційної скарги. Даний акт не містить посилань на те, що відповідач не має доступу до системи опалення, не містить також посилань на те, що в системі опалення наявні несанкціоновані втручання. Навпаки, цим актом підтверджено готовність системи опалення будинку до експлуатації.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.01.2021 року апеляційну скаргу Комунального підприємства на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року залишено без руху (а. с. 131).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто недоліки, зазначені в ухвалі (а.с. 134-135).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року (а. с. 139).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2021 року призначено апеляційну скаргу Комунального підприємства на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року до розгляду (а. с. 140).

13.05.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , діючі від імені Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_1 є власником квартир АДРЕСА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 16.02.1995 року на вищезазначений об`єкт нерухомості (а. с. 8), Договором купівлі-продажу від 06.03.2003 року (а. с. 9 - 12).

11.11.2017 року, відбулося залиття квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 ..

Відповідно до акту про залиття, складеного КП МУЖКГ «ЖЕД-1» та підписаного начальником КП МУЖКГ «ЖЕД-1» Писишеним В.І., зам. начальника ОСОБА_4 , слюсарем ОСОБА_5 .Ю було встановлено та підтверджено, що 11.11.2017 року відбулося залиття квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 у результаті розриву повітряного забірника в точці приєднання повітряника (воздушника). Були пошкоджені підлога, стіни, меблі - стіл, ліжко, шафа (а. с. 13 - 14).

Відповідно Висновку експертного дослідження № 828/2017 від 10.01.2018 року, зазначено про розмір коштів, необхідних для усунення пошкоджень, спричинених залиттям квартир, становить - 50 584,00 грн. (а. с. 17 - 32).

Відповідно Висновку експертного дослідження за № 954/2020 від 10.08.2020 року, розмір коштів необхідних для усунення пошкоджень, спричинених залиттям квартир, становить - 101 174 грн. (а. с. 78 - 95).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.3 ст.156 Житлового кодексу України власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи вищевикладені положення діючого законодавства саме на власника покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної у зв`язку із використанням належного йому майна.

Відповідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття/відхилення аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта, що суд першої інстанції в рішенні суду зазначив, що справа розглядається у відкритому судовому засіданні, а в іншій частині рішення вказує, що справа розглядалась в спрощеному порядку без виклику сторін, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Суд першої інстанції вірно визначився, що дана справа за ціною позову (50 587 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду 19.06.2020 року. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у спрощеному порядку, та призначено судове засідання по справі на 20 липня 2020 року об 14:00 годині, тобто справа розглядалась у спрощеному провадження з викликом сторін у судові засідання.

Згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю..

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

Відповідно до матеріалів справи, відомості про сповіщення Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства»про судові засідання, які були призначені на 12.10.2020 року, 28.10.2020 року відсутні.

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Таким чином, вказані порушення щодо несповіщення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання та розгляду справи за його відсутності є підставою для скасування рішення і ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував, що залиття квартири позивача відбулось з технічного поверху, доступ до якого мав лише позивач, який самовільно встановив огорожу, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність будь-яких перешкод доступу та контролю до системи опалювання та її обслуговування відповідачем підтверджується Актом № 387 готовності до опалювального періоду, доданим відповідачем до апеляційної скарги. Даний акт не містить посилань на те, що відповідач не має доступу до системи опалення. Не містить він також посилань на те, що в системі опалення наявні несанкціоновані втручання. Цим актом підтверджено готовність системи опалення будинку до експлуатації.

Доводи апелянта, що додатковий висновок експерта від 10.08.2020 року не відповідає обставинам, викладеним в актах про залиття, аварії, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання та фактичним ринковим цінам на необхідні матеріали, які діяли у 2017-2018 роках не заслуговують на увагу, оскільки цей висновок можливо розмінювати, як доказ, на підтвердження доводів позивача, у свою чергу відповідачем не було спростовано висновків викладених у зазначеному експертному дослідженні.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції не врахував відсутність доказу того, що судовий експерт має дозвіл на проведення оцінювальних робіт, також не заслуговують на увагу, оскільки у самому висновку експертного дослідження №828/2017 від 10.01.2018 року зазначено, що судовий експерт Дзінька Анатолій Іванович діє на підставі свідоцтва №1681 від 11.04.2014 року, виданого на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яке дійсне до 28.04.2020 p.. Також зазначено, що проведення дослідження доручено експерту ОСОБА_6 , маючому вишу технічну освіту, спеціальність інженера-будівельника, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю: 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів»; 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками»; 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд» (а. с. 104 - 110).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, а тому не мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції щодо сповіщення відповідача, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Розподіл судових витрат

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною другою пунктом третім статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пп. «б,в» п.4 ч.1 ст..382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміні судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За таких підстав, апеляційний суд відповідно до ст. 141 ЦПК України здійснює перерозподіл судових витрат пропорційно до задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі - 840,80 грн. та 2 102,00 грн., також 1 70,94 грн. за збільшенні вимоги майнового характеру. За проведення експертного дослідження №954/2020 від 10.08.2020 року позивачем було сплачено 4 000,00 грн..

У зв`язку із задоволенням позовних ОСОБА_1 , то стягненню підлягають судові витрати у загальному розмірі 7 113 гривень 80 копійок.

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2020 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи 03363789) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 101 174 (сто одна тисяча сто сімдесят чотири) грн. 00 коп..

Стягнути з Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи 03363789) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі - 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи 03363789) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 7 113 (сім тисяч сто тринадцять) грн. 80 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 31 травня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова