Справа № 346/5366/20
Провадження № 2/346/420/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Нефьодової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до житлово-будівельного кооперативу № 6 про визнання права власності на квартиру, -

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була дружиною позивача ОСОБА_2 та бабусею позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеного на користь ОСОБА_1 , а саме Ѕ частка квартири за АДРЕСА_1 .

З метою оформлення права на спадщину ОСОБА_1 як спадкоємець звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовила, оскільки у цього позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на дане нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_2 як чоловік померлої є власником іншої Ѕ частки вказаної квартири як спільного майна подружжя, однак, і в нього відсутній правовстановлюючий документ на цю частку.

Отже, після смерті ОСОБА_3 вирішити в позасудовому порядку питання отримання кожним з позивачів правовстановлюючого документу про право власності кожного з них на частку в квартирі неможливо. Тому позивачі просять визнати за ними право власності на Ѕ частку спірної квартири.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 16.02.2021 року представник позивачів, адвокат Волошанська О.І. звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її та позивачів відсутності (а.с. 57).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 16.02.2021 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, а розгляд справи просить проводити в його відсутності (а.с.58).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно з копією свідоцтва про одруження НОМЕР_1 від 01.06.1965 року вбачається, що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_5 , 1984 року народження (а.с. 10).

Відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу № 6, виданого 24.11.2004 року за № 67, ОСОБА_3 15.06.1990 року повністю сплатила пайовий внесок за вищевказану квартиру (а.с. 11).

Згідно із заповітом, посвідченого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. від 04.03.2013 року, ОСОБА_3 все належне їй на час смерті майно заповіла ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломиї Івано-Франківської області, актовий запис № 102 (а.с. 7).

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посвідченого вказаним нотаріусом 07.08.2020 року, правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавці на квартиру, відсутній та право власності на це майно не зареєстроване (а.с. 9).

Відсутність реєстрації вказаного права на спадкове майно підтверджується і даними з виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 08.07.2020 року (а.с.12).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру, виготовленого вказаним підприємством 09.07.2020 року, спірне нерухоме майно складається з квартири - літера «А», загальною площею 60.0 кв.м., житловою площею 42.0 кв.м. Рік спорудження /реконструкції - 1975 (а.с. 14, 15).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб , виданою 24.11.2020 року за № 109, в даній квартирі проживають позивачі (а.с. 13).

Відповідно до даних спадкової справи № 200/2019, копія якої надана зазначеним державним нотаріусом 04.03.2021 року за № 90/01-16, спірне спадкове майно прийняв позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно із заповітом від 04.03.2013 року, за реєстровим № 145, про, що цим спадкоємцем подано 18.12.2019 року відповідну заяву № 596 (а.с. 62).

Судом встановлено, що 18.12.2019 року заявою № 597 позивач ОСОБА_2 я чоловік померлої та особа пенсійного віку відмовився від свої обов`язкової частки в зазначеній спадщині (а.с. 63).

Відповідно до положень пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних

відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності

Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються

до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати

після набрання ним чинності.

Відповідно до статті 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.

Згідно з пунктом 4 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1972 року за № 297, передбачалося, що у члени діючого житлово-будівельного кооперативу особа приймалась рішенням загальних зборів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України № 697-ХІІ «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи

іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий

внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення,

надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у справі № 6-138 ЦС 13 згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру. Тому у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. Аналогічне вказане в постановах Касаційного цивільного уду в складі Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі № 712/10718/16-ц, від 15.01.2020 року в справі № 638/3131/14-ц.

Статтями 22,28,29 Кодексу про шлюб та сім`ю України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до пунктів 6, 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлво-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного

проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів,

подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, та після повної

сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає

поділу на загальних підставах.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу,

гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового,

житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або

товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках,

виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі,

гаража чи іншої будівлі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на Ѕ частку спірного майна як за єдиним спадкоємцем за заповітом, а за позивачем ОСОБА_2 права власності на таку ж частку у цьому майні, яке є об`єктом права власності його і померлої ОСОБА_3 подружжя, оскільки іншим чином реалізувати свої права позивачі, позивачі не мають можливості.

На підставі наведеного, ст.ст. 392, 1268 ЦК України, та, керуючись ч.4 ст. 206, ч.2 ст. 247, ст.ст.263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем та жителем АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_3 .

Визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Корнич Коломийського району Івано-Франківської області та жителем АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 травня 2021 року.

Суддя Калинюк О. П.