Справа № 291/1483/20
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2021 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

за участю секретаря - Підгорної А.М.,

учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ружинського районного суду Житомирської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 22.10.2020 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6(шість) місяців, внаслідок того, що 12 березня 2020 року близько 14 години ОСОБА_3 , перебуваючи на АДРЕСА_1 на зауваження позивача ОСОБА_1 , щодо неприпустимості жорстокого поводження із собакою, яку ОСОБА_3 безпричинно вдарив дерев`яною палицею, умисно наніс позивачу один удар цією ж дерев`яною палицею в область верхньої третини ліктьової кістки.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 позивачу було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки без зміщення уламків та забійної рани передпліччя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в першу чергу в тих фізичних стражданнях, які він переніс внаслідок заподіяної йому травми. Через похилий вік як стверджує позивач він важко переніс фізичний біль спричинений переломом, який тривалий час не зростався.

Для вгамування болю він був вимушений приймати знеболюючі ліки, що в свою чергу негативно відображалось на загальному самопочутті, оскільки від знеболювальних препаратів у нього загострились серцево-судинні захворювання, а також дуже болів шлунок.

Внаслідок отриманої травми він не міг виконувати ніяку фізичну роботу по господарству, і оскільки, він проживає в сільській місцевості, то вся фізична робота в період його непрацездатності лягла на дружину. Таким чином він відчував приниження, що жінка виконує чоловічу, а він не може їй нічим допомогти.

Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , позивач пережив сильний нервовий стрес, так як молодий, здоровий чоловік, який молодший за нього на 30 років, наніс сильний удар дерев`яною палицею і він беззаперечно злякався за своє життя, оскільки цією палицею він міг його вбити.

Такою позивачу прикро, що в послідуючому ОСОБА_3 не те, що не відшкодував йому ні копійки на ліки, які він вимушений був купувати за свою мізерну пенсію, а навіть не вибачився перед ним за скоєне та в судовому засіданні відверто говорив неправду, вказуючи, що його взагалі не було на місці події.

У зв`язку з викладеним вище, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн., а також судові витрати покласти на відповідача.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю, так як не вважає себе винним у нанесені тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , так як оборонявся.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідка, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000077 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями Ружинської селищної ради Житомирської області від 14.12.2020 року № 1129 (а.с. 15).

Вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 22.10.2020 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляд обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, внаслідок того, що 12.03.2020 близько 14 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували по вул.Лісовій що в с.Заріччя Ружинського району Житомирської області. В подальшому, в цей же час та в цьому ж місці за вказаних обставин на ґрунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_1 , у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний намір, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх діянь та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 умисно наніс один удар дерев`яною палицею, яку тримав в своїй правій руці, в область верхньої третини лівої ліктьової кістки ОСОБА_1 .. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки без зміщення уламків та забійної рани передпліччя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні середнього ступеню тяжкості, як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно ухвали Житмоирського апеляційного суду Житмоирської області від 28.01.2021 року, апеляційну скаогу обвинуваченого ОСОБА_3 задоволено частково. Вирок Ружинського районного суду Житмоирської області від 22.10.2020 року відносно ОСОБА_3 в частині призначення покарання змінено. Призначено ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням процесуальних обов`язків відповідно ст.76 КК України. Вирок суду набрав чинності.

Висновком експерта №125 від 18.03.2020 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження 291/407/20, відповідно до якого у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої третини лівої ліктьової кістки без зміщення уламків та забійної рани передпліччя. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому ліктьової кістки та забійної рани відносяться до категорії тілесних ушкоджень Середнього ступеня тяжкості, як таких що визвали тривалий розлад здоров» і не є небезпечним для життя. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, що можливо від удару дерев`яною палицею при обставинах та в термін вказаний в постанові. Враховуючи характер тілесних ушкоджень та їх розташування було як мінімум 1 місце прикладання сили.

Свідок ОСОБА_5 показала, що дійсно внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 по відношенню до її чоловіка ОСОБА_1 , які встановлені та доведені судом, останньому було спричинено моральну шкоду, яка проявлялась в першу чергу у фізичних стражданнях, так як в силу свого віку чоловік важко переніс фізичний біль спричинений переломом, який тривалий час не зростався, у зв`язку з чим був вимушений приймати знеболюючі ліки, що в свою чергу негативно відображалось на загальному самопочутті, оскільки від знеболювальних препаратів у нього загострились серцево-судинні захворювання, а також дуже болів шлунок. Внаслідок отриманої травми чоловік не міг виконувати ніяку фізичну роботу по господарству, а тому вся фізична робота в період його непрацездатності лягла на неї. Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , чоловік пережив сильний нервовий стрес, так як молодий, здоровий чоловік, наніс сильний удар дерев`яною палицею і він беззаперечно злякався за своє життя, оскільки цією палицею він міг його вбити. Крім того за весь період часу ОСОБА_3 не те, що не відшкодував їм кошти за ліки, а навіть не вибачився перед чоловіком.

Відповідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу встановлена вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 22.10.2020 та відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як передбачено п. 1, 2 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів .

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вимоги ч. 3 ст. 23 ЦК України.

Так, відповідно до наведеної вище норми, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз`яснень, що містяться в п. 5 Постанови, при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Таким чином, суд заслухавши доводи сторін та свідка, дослідивши надані належні та допустимі докази, знайшов підтвердження в тому, що позивач, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень від відповідача, зазнав також моральної шкоди, яка полягає у фізичних та психологічних стражданнях, необхідності вжиття зусиль та витрачання часу на відновлення звичайного способу життя. З огляду на те, що "розумність" і "справедливість" є оціночними поняттями, при визначенні розміру шкоди суд врахував характер, обсяг та тривалість страждань потерпілого, а також характер тілесних ушкоджень, тривалість їх лікування, глибину його душевних страждань з цього приводу, а тому вважає що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем було надано докази заподіяння моральної шкоди в розмірі заявленого позову, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000,00 грн.

Вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначають, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Ухвалою суду від 16.12.2020 року позивачу ОСОБА_1 відстрочену сплату судового збору до ухвалення судового рішення, а тому виходячи з того, що позовні вимоги задоволено суд стягує з відповідача судові витрати в рахунок держави .

Керуючись ст. ст. 12-13, 76-81, 141, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 моральну шкоду у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Ружинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер.

Повний текст рішення суду складено 28.05. 2021 року.

Суддя О. В. Митюк.