Житомирський апеляційний суд
Справа №275/774/20 Головуючий у 1-й інст. Миколайчук П. В.
Категорія 68 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Галацевич О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №275/774/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Миколайчука П.В. у смт Брусилові,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 . Просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позов обґрунтовувала тим, що за рішенням суду від 06 березня 2014 року одержує аліменти на утримання донька ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно. З часу призначення аліментів прожитковий мінімум на дітей підвищився. Аліменти у розмірі 500 грн. є недостатніми для належного утримання доньки. Вважає, що матеріальне становище батька дитини поліпшилося, оскільки він має постійне місце проживання та дохід, а тому може сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 березня 2014 року в справі № 275/100/14-ц, шляхом зміни способу їх стягнення. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Наполягає на тому, що твердження про поліпшення його матеріального становища ґрунтується на припущеннях позивачки та не відповідає дійсності. Розмір аліментів, які він сплачує на утримання доньки автоматично перераховано державною виконавчою службою з 500 грн. до розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що наразі становить 1 159 грн. У наслідок перерахунку розміру аліментів у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в нього виникла заборгованість за аліментами у розмірі 14 245,50 грн., що значно погіршило його матеріальне становище. Окрім того, з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів він створив нову сім`ю. Наразі на його утриманні перебувають дружина і донька. У зв`язку з карантином і закриттям дитячих садочків дружині довелося звільнитися, щоб доглядати за дитиною. Зазначені обставини були відомі суду першої інстанції, але він такі безпідставно відхилив.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов та змінюючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції врахував розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище позивача, на утриманні якої перебуває малолітня донька, матеріальне становище платника аліментів, який працездатний, має офіційний регулярний дохід, обов`язок батьків порівну утримувати дитину, а відтак дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 10 серпня 2020 року №109 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входить донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

За виконавчим листом, який виданий Брусилівським районним судом Житомирської області 14 березня 2018 року в справі №275/100/14-ц, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 присуджені аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14 лютого 2014 року і до повноліття дитини (а.с.6).

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною першою ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 фактично просила змінити розмір і спосіб стягнення аліментів з 500 грн. на ј частки з усіх видів доходу платника аліментів.

У даній справі за позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду, відповідно до приписів ст.192 СК України дослідженню підлягають, зокрема, обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Обґрунтовуючи необхідність збільшення розміру аліментів, ОСОБА_1 послалася на те, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно, прожитковий мінімум для дитини збільшено, а аліменти стягуються у розмірі, який є значно меншим, ніж встановлений законом, а тому є недостатнім для утримання доньки.

Заперечуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву наполягав на відсутності підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки його матеріальний стан погіршився. На його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина. Наразі дружина не працевлаштована, оскільки у зв`язку із введеними в Україні протиепідемічних заходів з метою запобігання розповсюдження коронавірусної хвороби дитячі садочки навесні 2020 року були закриті, а тому вона вимушена була звільнитися з роботи, щоб доглядати за сином.

Так, копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 підтверджується, що 25 вересня 2018 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 (а.с.29).

Копією відповідних сторінок трудової книжки ОСОБА_7 підтверджується, що остання звільнилася з роботи за власним бажанням з 14 квітня 2020 року (а.с.30 та зворот).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31).

Сторони не надали письмових доказів про їхні доходи.

Отже, матеріалами справи не доводиться, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 500 грн. матеріальний стан обох сторін змінився настільки, щоб дозволив батькові дитини сплачувати ј частку своїх доходів на утримання доньки, а тому висновок суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів є помилковим.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку колегія суддів приймає до уваги також наступні обставини.

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_2 подав клопотання про дослідження нових доказів виклику державного виконавця та розрахунків заборгованості за аліментами. Зазначив, що не мав можливості надати такі документи під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки отримав їх поштовим повідомленням після ухвалення судом рішення в справі.

Відповідно до частини першої ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою зазначеної статті визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки виклик державного виконавця разом із розрахунками заборгованості зі сплати аліментів відправлені відділом ДВС на адресу ОСОБА_2 поштовим повідомленням 01 жовтня 2020 року, то останній об`єктивно не міг знати про такі на час ухвалення судом першої інстанції рішення в даній справі (02 жовтня 2020 року). Отже, враховуючи, що відповідач надав апеляційному суду докази неможливості подання зазначених документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, такі приймаються колегією суддів апеляційного суду, як належні.

Згідно з викликом державного виконавця від 01 жовтня 2020 року №10837 ОСОБА_2 зобов`язано з`явитися до виконавця 06 жовтня 2020 року за адресою Ічнянського районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо сплати боргу за виконавчим листом №275/100/14-ц або надання підтверджуючих документів про сплату (а.с.65).

Із розрахунків заборгованості зі сплати аліментів за період із січня 2018 року по вересень 2020 року вбачається, що визначений розмір аліментів у сумі 500 грн., починаючи з вересня 2018 року приведено автоматично державною виконавчою службою у відповідність до розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на вересень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів становить 14 245,50 грн. (а.с.66-67). Отже, державою не допущено порушення прав дитини.

Водночас Закон України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади грунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Отже, посилання у позовній заяві на ту обставину, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки ОСОБА_4 , є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є безпідставним та спростовується зазначеними вище доказами.

Разом із тим, апеляційний суд враховує, що оскільки малолітня донька сторін проживає з матір`ю, то саме остання вимушена нести основний тягар по її утриманню.

Відповідач не заперечує тієї обставини, що офіційно працює та отримує заробітну плату. Отже, у відповідача змінився матеріальний та сімейний стан, але довідку про розмір своїх доходів ОСОБА_2 суду не надав.

Розглядаючи зазначену апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на позицію Верховного Суду, висловлену у його постанові від 15 січня 2020 року в справі №554/325/16-ц в частині застосування загальних засад цивільного права принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Загальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50% від доходу платника аліментів. Приймаючи до уваги, що відповідач наразі є батьком двох дітей, його процесуальну поведінку, за якою ним суду не надано довідки щодо розміру заробітної плати, що не дозволяє перевірити правдивість його тверджень з цього приводу, то колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що розмір аліментів на доньку ОСОБА_4 з часу присудження аліментів не може залишатися не зміненим та одночасно із цим не повинен перевищити 1/6 частки від усіх видів доходів ОСОБА_8 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині розміру частки, що відповідає приписам ст.376 ЦПК України. У решті рішення залишається без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року у третьому абзаці резолютивної частини щодо частки аліментів змінити з 1/4 на 1/6 частину.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: