Справа № 737/60/21
Проваждення № 2/737/81/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого суддіКоренькова А.А.
секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за загальними правилами позовного провадження справу № 737/60/21
за позовомОСОБА_1
до ОСОБА_2
Куликівської селищної ради
третя особа Державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В.В.
провизнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами
учасники справи та представники:не з`явились

в с т а н о в и в :

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, за яким все належне йому майно після своєї смерті заповів своїм дітям позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 . Проте, у встановлений законом строк ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину після батька не прийняли. Спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , прийняла його дружина ОСОБА_4 , яка на день смерті спадкодавця проживала разом з ним. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , який побудували батьки позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час перебування у шлюбі, однак за життя не ввели даний будинок в експлуатацію та не отримали на нього правовстановлюючі документи. Позивач прийняв спадщину за законом після померлої матері, відповідач ОСОБА_2 спадщину не приймала та не має наміру її приймати. Коли позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно, нотаріус відмовив посилаючись на те, що спадкодавець за життя не оформила відповідні правовстановлюючі документи на домоволодіння.

Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 05.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 26.04.2021 року.

26.04.2021 та 11.05.2021 підготовче засідання було відкладено у зв`язку із витребуванням судом додаткових доказів.

26.05.2021 позивач в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності свого представника.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов визнає повністю.

Третя особа через канцелярію суду надала заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглянути без її участі.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами докази та матеріали спадкової справ № 95/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яку надав Державний нотаріальний архів Чернігівської області, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував з листопада 1947 року в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про одруження від 15.01.2002 року серії НОМЕР_1 (а. с.9).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с. 6) та рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2014 року, яким був встановлений факт родинних відносин (а.с.10).

Під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побудували в 1950 році житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 21-23)

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю в редакції чинній на момент побудови вказаного нерухомого майна та згідно ст. 60 Сімейного кодексу України даний будинок належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не ввели вказаний вище будинок з надвірними будівлями та спорудами в експлуатацію та не оформили правовстановлюючі документи на нього. Згідно довідки КП Чернігівське МБТІ від 27.01.2021 року № 258 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 не зареєстровано. (а.с. 19)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с. 11)

На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_4 (а.с. 13).

З витягів з погосподарських книг Жуківської сільської ради на 1991 - 2010 роки, слідує, що головою домогосподарства по АДРЕСА_1 значився ОСОБА_3 , а після його смерті ОСОБА_4 (а.с. 15-18).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема входить домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, посвідчений 13.01.2000 року секретарем Дрімайлівської сільської ради та виконкому Опанасенко Р.М. , яким все своє майно заповів сину ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_2 (а.с. 12).

Після смерті батька, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 спадщину за заповітом не прийняли, спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не заводилась (а.с.61).

Після смерті ОСОБА_3 йприйняла спадщину ого дружина ОСОБА_4 на підставі ст. 549 УК УРСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини) оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила в володіння спадковим майном. (а.с. 13)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно довідки Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області, на день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 одна (а.с. 14).

За життя ОСОБА_4 заповіту не складала (а.с.53)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема входить домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту, до складу вищевказаного домоволодіння входять житловий будинок (літ. А-1, а-1) загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., сарай (літ. В-1,Г-1,г-1,г1-1) погріб (літ. Б-1), які були побудовані в 1950 році (а.с. 21-23).

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_4 на підставі якої була заведена спадкова справа № 95/2015 (а.с. 91).

Відповідач ОСОБА_2 спадщину за законом після померлої матері не приймала.

Відомості щодо інших осіб, які претендують на спадщину після померлої ОСОБА_4 , в тому числі на обов`язкову частку у спадщині, у спадковій справі відсутні.

На звернення позивача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, нотаріус листом 21.01.2021 року повідомив позивача про неможливість вчинення нотаріальної дії, оскільки право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 20).

Надані докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України)

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. (ст. 1268 ЦК України)

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом майна матері ОСОБА_4 .. Після смерті матері позивач спадщину прийняв шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, а також звернувся до нотаріуса із заявою за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке залишилось після її смерті.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, враховуючи, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було збудоване до 05.08.1992 року, а саме в 1950 році, належало спадкодавцю на праві власності, за життя спадкодавець ОСОБА_4 не зареєструвала у встановленому порядку право власності та не отримала правовстановлюючі документи на домоволодіння, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину у нотаріуса, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами садиби АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Керуючись статтями ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позовну заяву задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 ) право власності на житловий будинок загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами садиби АДРЕСА_2 (означеними на плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок (літ. А-1, а-1) загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., сарай (літ. В-1,Г-1,г-1,г1-1) погріб (літ. Б-1) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Повний текст рішення складений 26 травня 2021 року.

Суддя А. А. Кореньков