ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1795/21 Справа № 214/2615/20 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «ПІВНІЧТРАНС»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Євтушенко О.І., повний текст рішення суду складено 17 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПІВНІЧТРАНС» (далі - ПАТ «ПІВНІЧТРАНС») про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він з 31 січня 2017 року по 02 грудня 2019 року працював в ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» на посаді водія автотранспортних засобів на умовах повної зайнятості. 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 звільнився з підприємства за власним бажанням. Фактичною причиною такого звільнення стало те, що за весь період роботи в ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» він так і не отримав заробітної плати. Заборгованість по заробітній платі, станом на 02 грудня 2019 року, склала 134 849 грн. 46 коп. У зв`язку з систематичним порушенням роботодавцем трудових прав позивача він вимушений був шукати інше місце роботи. Факт невиплати ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» заробітної плати підтверджується відсутністю доказів її виплати ОСОБА_1 та довідкою за формою ОК-5 з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, де зазначені суми нарахованих, але не виплачених заробітних плат. Жодних документів про отримання заробітної плати за час роботи в ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» ОСОБА_1 не підписував. Оскільки заборгованість по заробітній платі відповідач позивачеві не виплачує, не визнаючи факт наявності заборгованості загалом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 134 849,46 грн. та документально підтверджені судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухвалені рішення не врахував те, що позивачу відповідач ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» жодного разу не сплатив заробітну плату за період його роботи, тобто з 31 січня 2017 року по 02 грудня 2019 року.

Зауважує на тому, що відповідачем не надано документів, що підтверджують факт виплати позивачу заробітної плати, натомість довідкою форми ОК-5 підтверджено нарахування заробітної плати, в сумі 134 849,46 грн., яка позивачу не виплачена.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції від залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву відповідача на апеляційну скаргу представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на те, що він в період з 31 січня 2017 року по 02 грудня 2019 року працював в ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» на посаді водія автотранспортних засобів на умовах повної зайнятостіта відповідачем не оплачена його праця за вказаний період.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, не доведена наявність заборгованості із заробітної плати, та належних та допустимих доказів на підтвердження заборгованості суду не надано. А посилання в позовній заяві на довідку форми ОК-5, якою підтверджено нарахування заробітної плати, але не виплата її в сумі 134 849,46 грн., не є належним і допустимим доказом для стягнення заборгованості із заробітної плати. Натомість, відповідачем надано докази на підтвердження виплати заробітної плати позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, згідно наказу №20/к від 30 січня 2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» водієм автотранспортних засобів автоколони №64 (бригада №647) за основним місцем роботи з 31 січня 2017 року, з місячним випробувальним терміном, з посадовим окладом згідно штатного розпису. Встановлено стажування на маршруті в обсязі 32 години: таб. №9699 автобусу марки «БАЗ» (а.с.76).

Відповідно до штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №35/1 від 24 січня 2017 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 лютого 2017 року визначено в розмірі 1 665 грн. (а.с. 78).

Згідно штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №87/1 від 31 березня 2017 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 квітня 2017 року визначено в розмірі 1 715 грн. (а.с. 79).

Згідно штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №205/1 від 31 серпня 2017 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 вересня 2017 року визначено в розмірі 1 770 грн. (а.с. 82).

Згідно штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №309 від 29 грудня 2017 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 січня 2018 року визначено в розмірі 1 820 грн. (а.с. 83).

Згідно штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №160/1 від 30 квітня 2018 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 травня 2018 року визначено в розмірі 1 825 грн. (а.с. 84).

Згідно штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №226/1 від 27 червня 2018 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 липня 2018 року визначено в розмірі 1 845 грн. (а.с. 85).

Згідно штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №362/1 від 27 листопада 2018 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 грудня 2018 року визначено в розмірі 1 925 грн. (а.с. 86).

Згідно штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №388 від 27 грудня 2018 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 січня 2019 року визначено в розмірі 1 945 грн. (а.с. 87).

Згідно штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №140/1 від 30 травня 2019 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 червня 2019 року визначено в розмірі 2 010 грн. (а.с. 88).

Згідно штатного розпису робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», затвердженого наказом підприємства №366/1 від 29 листопада 2019 року, оклад водіїв автотранспортних засобів з 01 грудня 2019 року визначено в розмірі 2 105 грн. (а.с. 89).

Згідно наказу №250/к від 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Призначено виплатити позивачукомпенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 31 січня 2017 року по 02 грудня 2019 року у кількості 67 календарних днів. (а.с.77).

Згідно довідки ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» №933 від 20 липня 2020 року, ОСОБА_1 нараховувалась мінімальна заробітна плата, з якої утримувались податки (військовий збір, ПДФО, профспілковий внесок), яка становила з 01 лютого 2017 року по 31 грудня 2017 року щомісячно по 3200 грн.; з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно по 3723 грн. 00 коп.; з 01 січня 2019 року по 02 грудня 2019 року щомісячно по 4173 грн. 00 коп., крім листопада 2019 року нараховано 2225 грн. 60 коп., грудня 2019 року 9070 грн. 46 коп. (а.с.92-93).

Частиною першою статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції "Про захист заробітної плати" N 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013у справі N 1-13/2013 зазначено, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Статтею 110 КЗпП України передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Аналогічна норма міститься в статті 30 Закону України "Про оплату праці", яка доповнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України на власнику або уповноваженому ним органі лежить обов`язок в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

За змістом положень статей 115,116 КЗпП України,відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум.

Відповідно до статей 77,78 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, згідно наказу №20/к від 30 січня 2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» водієм автотранспортних засобів автоколони №64 (бригада №647) за основним місцем роботи з 31 січня 2017 року, з місячним випробувальним терміном, з посадовим окладом згідно штатного розпису. Встановлено стажування на маршруті в обсязі 32 години: таб. №9699 автобусу марки «БАЗ».

Відповідно до наказу №250/к від 02 грудня 2019 року, ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Призначено виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 31 січня 2017 року по 02 грудня 2019 року у кількості 67 календарних днів. (а.с.77).

Згідно довідки ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» №933 від 20 липня 2020 року ОСОБА_1 нараховувалась мінімальна заробітна плата, з якої утримувались податки (військовий збір, ПДФО, профспілковий внесок), яка становила з 01 лютого 2017 року по 31 грудня 2017 року щомісячно по 3200 грн.; з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно по 3723 грн. 00 коп.; з 01 січня 2019 року по 02 грудня 2019 року щомісячно по 4173 грн. 00 коп., крім листопада 2019 року нараховано 2225 грн. 60 коп., грудня 2019 року 9070 грн. 46 коп. (а.с.92-93).

Відповідно до штатних розписів робочих ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», оклад ОСОБА_1 за займаною ним посадою визначено в розмірі 1665 грн. з 01 лютого 2017 року, 1715 грн. з 01 квітня 2017 року, 1770 грн. з 01 вересня 2017 року, 1820 грн. з 01 січня 2018 року, 1825 грн. з 01 травня 2018 року, 1845 грн. з 01 липня 2018 року, 1925 грн. з 01 грудня 2018 року, 1945 грн. з 01 січня 2019 року, 2010 грн. з 01 червня 2019 року, 2105 грн. з 01 грудня 2019 року (а.с.78-79, 82-89).

Згідно Акта №26/12/19 від 26 грудня 2019 року, складеного комісією ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» за результатами обстеження нежитлового приміщення архіву підприємства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.94), 25 грудня 2019 року мало місце залиття гарячою водою цього приміщення в результаті виходу з ладу труби системи опалення з огляду на перевищення терміну експлуатації. Внаслідок аварії було знищено ряд архівних документів (справ) за переліком згідно з додатком №1 до акта, у тому числі касові документи стосовно виплати заробітної плати працівникам ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» за періоди січень-грудень 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 р.р., дорожні листи й наряди на машини 2016-2018 р.р., банківські документи 2016-2017 р.р., внутрішні протоколи перевірки КТЗ 2019 року, фіскальні чеки (денні звіти) 2016-2017 р.р. (а.с.95).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного Фонду України за січень 2017 року по грудень 2019 року ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата з якої підприємством сплачено страхові внески. При цьому суми нарахованої заробітної плати, вказані в довідці форми ОК-5, повністю співпадають з сумами, зазначеними в довідці про суми нарахованої та виплаченої заробітної плати, наданої відповідачем (а.с. 8-зворот).

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які були допитані в суді першої інстанції, кожен окремо, підтвердили факт праці й разом з позивачем ОСОБА_1 та того, що заробітна плата в ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» виплачувалась готівкою своєчасно двічі на місяць, претензій по її виплаті вони не мали. Підтвердили, що в черзі за отриманням заробітної плати вони бачили й ОСОБА_1 та значали, що якщо працівник не приходив за отриманням заробітної плати, такому працівникові телефонували від керівництва підприємства та прохали з`явитись до каси.

Отже, встановивши, що ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» здійснювало нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 та втрата підприємством первинних бухгалтерських документів, які підтверджують виплату заробітної плати, з огляду на доведеність існування такої документації, які зафіксовано в додатку №1 до акта про наслідки залиття архівного приміщення, не можуть свідчити про невиплату заробітної плати позивачеві, оскільки виникнення форс-мажорних обставин, а саме затоплення архівного приміщення ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», які відповідач не міг передбачити, що призвело до втрати документації, не можуть використовуватись як безсумнівне свідчення факту невиконання відповідачем трудових зобов`язань перед ОСОБА_1 щодо виплати заробітної плати, Крім того, сума заробітку зазначена в довідці ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» №933 від 20 липня 2020 року узгоджується із інформацією наведеною в довідці ПФУ за формою ОК-5.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що відповідачем не надано документів, що підтверджують факт виплати позивачу заробітної плати, натомість довідкою форми ОК-5 підтверджено нарахування але не виплатою заробітної плати в сумі 134 849,46 грн., з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Правління ПФУ №10-1 від 18 червня 2014 року затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, яке відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб, який формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб. Положенням визначено форми надання інформації з Реєстру (п.6 розділу 5 Положення).

Відповідно до п.11 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платники податків, зазначені у пункті 1 ч.1 ст. 4 зазначеного Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного Фонду України за січень 2017 року по грудень 2019 року ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата, з якої підприємством сплачено страхові внески. При цьому суми нарахованої заробітної плати, вказані в довідці форми ОК-5, повністю співпадають з сумами, зазначеними в довідці про суми нарахованої та виплаченої заробітної плати, наданої відповідачем.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при ухвалені рішення не врахував те, що позивачу відповідач ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» жодного разу не сплатив заробітну плату за період його роботи, тобто з 31 січня 2017 року по 02 грудня 2019 року, оскільки позивачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів не підтвердження зазначених обставин, натомість, як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки ПАТ «ПІВНІЧТРАНС» №933 від 20 липня 2020 року ОСОБА_1 нараховувалась мінімальна заробітна плата, з якої утримувались податки (військовий збір, ПДФО, профспілковий внесок), яка становила з 01 лютого 2017 року по 31 грудня 2017 року щомісячно по 3200 грн.; з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року щомісячно по 3723 грн. 00 коп.; з 01 січня 2019 року по 02 грудня 2019 року щомісячно по 4173 грн. 00 коп., крім листопада 2019 року нараховано 2225 грн. 60 коп., грудня 2019 року 9070 грн. 46 коп. (а.с.92-93). Крім того, відповідно до пояснень свідків, які були допитані судом в суді першої інстанції ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які кожен окремо підтвердили, що заробітна плата підприємством виплачувалась готівкою своєчасно двічі на місяць, претензій по її виплаті вони не мали, в черзі за отриманням заробітної плати вони бачили й ОСОБА_1 .

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: