гСправа № 358/475/21 Провадження № 2/358/483/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування запису про обтяження - заборону на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати запис про обтяження, а саме - заборону на відчуження належного їй нерухомого майна, який був зареєстрований 06.07.2004 року за № 52852 Богуславською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови Державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.05.2004 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що на виконання постанови СЕС № 10 від 10.03.2004 року, постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції від 24.05.2004 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , на підставі чого 06.07.2004 року Богуславською районною державною нотаріальною конторою було зареєстровано за № 52852 арешт усього належного їй (позивачці) нерухомого майна. Позивачка зазначає, що станом на 11.03.2021 року згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників незавершених виконавчих проваджень відносно неї не рахується, що свідчить про закінчення виконавчого провадження. Зазначає, що вказаний арешт створює перешкоду у реалізації її права володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй нерухомим майном.

Посилаючись на положення ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України позивачка просить позов задовольнити, оскільки наявність накладеного арешту на майно, який не виключений з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, перешкоджає їй в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, а тому її право на майно підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з об`єктів нерухомого майна.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, а також зазначено що позов визнається.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 за № 254310219, сформованого 26.04.2021 року вбачається, що 06 липня 2004 року за № 52852 реєстратором Богуславської районної державної нотаріальної контори, на підставі постанови № б/н від 24.05.2004 Державної виконавчої служби м. Богуслав, було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 6-9).

Із копії постанови державного виконавця Донець О.М. державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції від 24 травня 2004 року вбачається, що на підставі постанови И10 від 10.03.2004 року СЕС про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 150 грн, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно листа начальника Богуславського РВ ДВС ЦМУМЮ у м. Києві Шкарупи О.С. від 08.04.2021 року за № 8327 вбачається, що інформація про стан виконання постанови СЕС № 10 від 10.03.2004 року у відділі відсутня, та відсутня інформація по якому виконавчому провадженню був накладений арешт (а.с. 11).

Довідкою заступника начальника Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ульвака Олексія за № 5502/18.2-28 від 11.03.2021 року підтверджено, що станом на 11.03.2021 року на примусовому виконанні у Богуславському РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) відсутня постанова № 10, видана 10.03.2004 року СЕС у процесі примусового виконання якої було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження нерухового майна ОСОБА_1 . Також станом на 11.03.2021 року, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників незавершених виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - не рахується (а.с. 12).

Таким чином, станом на день звернення до суду, ОСОБА_1 не являється стороною виконавчого провадження, а тому захист прав позивачки можливий в порядку цивільного судочинства на підставі наступних положень матеріального закону.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Оскільки виконавчого провадження на даний час не існує, тому згідно Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що для захисту законних прав позивачки на її нерухоме майно, необхідно зняти арешт, який накладений на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції від 24.05.2004 року, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 52852 від 06.07.2004 року про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження, накладеного на підставі вищевказаної постанови державного виконавця.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 11, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з належного ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) нерухомого майна, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №52852.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №52852 від 06 липня 2004 року про арешт майна ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов