Справа № 310/1276/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря судового засідання Бевз О.А,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є співвласником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2021 року. Вказаним договором було передбачено, що продавець зобов`язується до 03.02.2021 року здійснити зняття з реєстрації місця проживання зареєстрованих у квартирі осіб. Проте, до цього часу умови договору в цій частині не виконі. В квартирі залишилося зареєстрованим місце поживання ОСОБА_2 . Відповідач у квартирі не проживає, його особистих речей та майна в квартирі немає, проживає в іншому місті і добровільно знятися з реєстрації не хоче. Наявність реєстрації відповідача в квартирі створює для неї перешкоди у розпорядженні своїм майном, утруднює оформлення субсидії.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що у січні 2021 року купила квартиру. Другим співвласником квартири є її мати ОСОБА_3 , яка у квартирі не зареєстрована і не проживає. У квартирі залишився зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 , син попереднього власника квартири ОСОБА_4 . Відповідач не є членом її сім`ї, в квартирі не проживає, витрат на утримання житла не несе. Наявність реєстрації відповідача у квартирі створює їй перешкоди у розпорядженні нерухомим майном. Позивач просила задовольнити її позовні вимоги. Не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с.36, 40). Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, в заочному порядку, за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.

30.01.2021 року між ОСОБА_5 (продавець) і ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (покупці) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Степаненко Т.А., зареєстрований в реєстрі за № 101 (а.с.8-9). Право власності ОСОБА_1 на Ѕ частку цієї квартири було зареєстровано 30.01.2021 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради №01441 від 08.02.2021р., місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано в квартирі позивача (а.с.11).

Факт реєстрації відповідача в квартирі з 2012 року також підтверджується довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 24.02.2021 року (а.с.27).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що є сусідкою позивачки, проживає у квартирі АДРЕСА_3 з 1997 року. Їй відомо, що у квартирі АДРЕСА_1 тривалий час ніхто не проживав. ОСОБА_7 жив у цій квартирі дуже давно, після одруження він переїхав на проживання в інше місто, куди саме їй не відомо. Останні вісім років вона його взагалі не бачила. ОСОБА_4 останні роки у квартирі також не проживала, тільки навідувалася до неї.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 статті передбачає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що відповідач не є членом сім`ї теперішніх власників квартири. Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач як співвласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки відповідач, як член сім`ї колишнього власника квартири, у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання у цій квартирі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.319, 391 ЦК України, ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4 .

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцять днів з дня його проголошення (підписання).

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 26.05.2021 року.

Суддя І. П. Прінь