Справа №462/489/21
пр № 2/464/901/21
У Х В А Л А

про надання строку для усунення недоліків

25 травня 2021 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Сабара Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс", третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання договору позики недійсним,

в с т а н о в и в:

На розгляді Сихівського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс", третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання договору позики недійсним.

13.11.2020 ухвалою Сихівського районного суду м. Львова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Разом з тим, перевіривши позовну заяву на предмет дотримання вимог встановлених ст. 175, 177 ЦПК України, суд зазначає наступне.

Позивач просить суд визнати договір позики недійсним, покликаючись на те, що позов поданий відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та відповідно до ч.3 ст.22 цього Закону звільняється від сплати судового збору.

Однак, відповідно до ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

При цьому, згідно положень ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Одночасно у ст. 21 вказаного Закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, законодавець для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів закріпив, що права споживача в вважаються порушеними: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

В обгрунтування підстав звільнення від сплати судового збору, позивачем не зазначено жодне із передбачених ст. 21 вказаного Закону порушення його прав, з метою застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, зокрема в частині сплати судового збору.

Відтак, суд вважає, що позивач не довів наявність підстав для звільнення останнього від сплати судового збору.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, - до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно вимог ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі., зокрема, за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру, судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму у 2021 році становить на одну особу в розрахунку на місяць із 1 січня 2270 грн.

З цього слідує, що за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 908 грн.

Однак, позивачем вказаних вимог закону не виконано та не долучено до матеріалів позовної заяви документи про сплату судового збору, чи підтвердження про звільнення від сплати такого.

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що вищезазначену позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ним копії ухвали. Усунути недоліки позовної заяви необхідно шляхом долучення доказу про сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.175,177,187,260 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Встановити позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, які вказані в мотивувальній частині ухвали протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.05.2021.

Суддя Сабара Л.В.