РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючої судді Лисиченко С.М.,
за участю секретаря судових засідань - Медведєвої Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на балансі ННЦ ХФТІ знаходиться гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі спільного рішення адміністрації ННЦ ХФТІ та профспілкового комітету відповідачам надано в користування кімната № НОМЕР_1 в гуртожитку, в якій останні зареєстровані з 05.02.1997. Договори про надання всіх комунальних послуг, а саме: Комунальними підприємствами «Харківводоконал», «Харківобленерго», «Теплові мережі», на гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 , укладені саме з позивачем, а не з мешканцями гуртожитку, як отримувачами цих послуг. Відповідно до вказаних договорів саме позивач розраховується за надані в гуртожитку комунальні послуги, а для мешканців гуртожитку позивач є надавачем послуг, та має право на відшкодування вартості за ці послуги. Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно здійснював електропостачання, водопостачання та надання інших послуг, що підтверджуються договорами з постачальними організаціями. Відповідно до Положення про користування гуртожитками ННЦ ХФТІ затвердженого наказом генерального директора від 07.10.2019 № 409 особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги. В порушення вимог чинного законодавства відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі виконували зобов`язання, в результаті чого за ними виникла заборгованість за період з 01 січня 2017 року по 01 жовтня 2020 року у розмірі 40 447 грн. 52 коп. Відповідачі повідомлялись про необхідність погасити заборгованість, а також про те, що у разі її непогашення у добровільному порядку позивач буде змушений звернутися до суду з метою примусового стягнення заборгованості. На сьогоднішній день заборгованість відповідачами сплачена не була, на підставі чого представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2021 відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
23.02.2021 представником відповідачів адвокатом Мякотою О.Ю. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд застосувати позовну давність до позовних вимог ННЦ ХФТІ. Крім того, просила позовні вимоги задовольнити частково у зв`язку із тим, що відповідачами частково проводилась оплата за комунальні послуги.
25.02.2021 представником позивача ННЦ ХФТІ Литвиненко М.М. подано відповідь на відзив, в якому позивач не погоджується з вимогою відповідачів про застосування позовної давності, а тому прохає суд задовольнити позов в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду невідомі.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів адвокат Мякота О.Ю. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та без участі відповідачів. Крім того, просила врахувати проведені оплати за комунальні послуги відповідачами, застосувати позовну давність.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно з даними, які містяться в Ордері на житлову площу в гуртожитку № НОМЕР_2 , серія В-11 від 10.01.1997, ОСОБА_1 надано право на заняття з сім`єю на трьох осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 житлову площу в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , розміром 15,7 кв.м. (а.с.6).
З довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації від 01.11.2020, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 постійно проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 з 05.02.1997 (а.с.7).
Згідно з даними, які містяться в повідомленні від 30.11.2020, за ОСОБА_1 числиться заборгованість станом на 01.11.2020 проживання в гуртожитку та комунальні послуги в розмірі 40 447, 52 грн. (а.с.9).
З довідки ННЦ ХФТІ № 496 від 11.09.2020 вбачається, що ОСОБА_1 не працював в ННЦ ХФТІ (а.с.10).
Відповідно до даних, які містяться в розрахункам заборгованості за користування житлово-комунальними послугами за відповідачами за період з 01.01.2017 по 01.10.2020 числиться заборгованість у розмірі 40 447,52 грн. (а.с.12-27).
Відповідачами на підтвердження часткового виконання зобов`язань зі сплати наданих житлово-комунальних послуг, надано суду квитанції із зазначенням періоду оплати, які не були враховані позивачем в наданому суду розрахунку заборгованості, а саме: квитанцію № 2 від 09.06.2018 на суму 1130,45 грн. (а.с.43);квитанцію № 4 від 09.06.2018 на суму 1356,93 грн. (а.с.44); квитанцію № 5 від 09.06.2018 на суму 1527,19 грн. (а.с.45);квитанцію № 10 від 22.05.2018 на суму 1010,00 грн. (а.с.46);квитанцію № 35 від 12.11.2020 на суму 1100,00 грн. (а.с.47);квитанцію № 99 від 20.08.2020 на суму 1240,00 грн. (а.с.48).
За змістом статті 1 Закону України "Прожитлово-комунальніпослуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. (стаття 2 Закону).
Відповідно до статті 6 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до статей 67,162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із частиною1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.
За положеннями статей 319,322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статей 67 і 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до статті 5 Законом України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку ; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги, у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (стаття 9 Закону України « Про житлово-комунальні послуги).
Відповідно до Положення про користування гуртожитками ННЦ ХФТІ, затвердженого наказом генерального директора від 07.10.2019 №409 особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.
Споживач має право: на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку)за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна ) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів ,за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг (пункт 6 ч.1 статті 7 Закону України « Про житлово-комунальні послуги».
Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Як вбачається з положень частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Матеріали справи свідчать про те, що позивач є власником кімнати АДРЕСА_3 .
Відповідачі в спірний період, на підставі ордеру, є користувачами кімнати АДРЕСА_3 . У встановленому законом порядку не відмовлялися від надання житлово-комунальних послуг. Доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, ними не надано. Отже, відповідачі мають обов`язок оплати позивачу вартість отриманих житлово-комунальних послуг.
Суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих житлово-комунальних послуг в період з 01.01.2017 по 01.10.2020 на суму 32 250,76 грн.
У відзиві на позовну заяву представник відповідачів просив застосувати позовну давність до заявлених вимог.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.
У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17).
Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачами частково була здійснена оплата за надані послуги: в листопаді 2017, в січні, березні, травні, червні 2018 та в серпні 2020.
Разом з цим, з позовом про стягнення заборгованості позивач звернулося до суду поштовим зв`язком 18.12.2020, який був отриманий судом 22.12.2020 .
З огляду на зазначене те, що відповідно до статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу, п також те, що позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме з 18.12.2020 по 01.10.2020 у сумі 24 203,98 грн.
Згідно з частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (59.84%), та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1257 грн. 84 коп.
Керуючись, статтями 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» (ННЦ ХФТІ) заборгованість по сплаті за користування жилою площею та за комунальні послуги за період з 18.12. 2017 по 01.10.2020 у розмірі 24 203 (двадцять чотири тисячі двісті три ) гривні 98 копійок.
В іншій частини позовних вимог- відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» (ННЦ ХФТІ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1257 (одна тисяча двісті п`ятдесят сім ) гривень 84 коп. в рівних частках, тобто по 419 (чотириста дев`ятнадцять) гривень 28 копійок з кожного.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Національний науковий центр «Харківський фізико-технічний інститут», , адреса: 61108, м. Харків, вул. Академічна, буд.1.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя С.М. Лисиченко