Справа № 439/1678/18
УХВАЛА

21 січня 2021 року м.Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Бунда А.О., з участю секретаря Музичка Л.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, суд,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на рішення державного виконавця про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, в якій просить визнати «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання» від 24.12.2020 року № 24785 та № 24786, виданого державним виконавцем відділу ПВР Литвиненко Христиною Анатоліївною неправомірними; зобов`язати державного виконавця відділу ПВР Литвиненко Христину Анатоліївну прийняти до виконання виконавчі листи, видані Бродівським районним судом Львівської області 02.12.2020року та відкрити виконавче провадження.

Подану скаргу мотивує, зокрема, тим, що 21.12.2020 подав до відділу ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) заяви про відкриття виконавчого провадження і прийняття до виконання виконавчих листів, виданих Бродівським районним судом Львівської області 02.12.2020 по справі №439/1678/18 щодо визнання недійсним договору про відступленя права вимоги №2 від 23 вересня 2016 року, укладеного між ТзОВ «Аріо Фортіс Фівнанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди» та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23 вересня 2016 року, укладеного між ТзОВ «Аріо Фортіс Фівнанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди», а також просив винести постанову про передачу майнового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_1 і земельної ділянки площею 0,1000 га за цією ж адресою стягувачу у зведеному виконавчому провадженні №51502370 ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу боржника у цьому провадженні ОСОБА_2 та за фактом такої передачі скласти акт.

28.12.2020 року ним було отримано повідомлення державного виконавця Литвиненко Х.А. про повернення обох виконавчих документів без прийняття до виконання. Вважає, що виконавчі документи винесені із порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Тому із посиланням на вимоги ст.ст.19,124 Конституції України, ст.ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.447, ч.1 ст.448 ЦПК України просить скаргу задоволити.

19.01.2021 року державним виконавцем Литвиненко Х.А. подано відзив на скаргу ОСОБА_1 у якому вона просить у задоволенні скарги відмовити повністю. Зазначає, що державним виконавцем дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, звертає увагу суду що у резолютивній частині рішення, яке пред`явлено до виконання не передбачено заходів примусового виконання рішення. Щодо протиправності повідомлення про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання, зазначає, що дане повідомлення винесено правомірно, відповідно до п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Тому, вважає вимоги скарги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися.

ОСОБА_1 у поданій скарзі просить розгляд скарги проводити у його відсутності.

Державний виконавець Литвиненко Х.А. у поданому відзиві просить розгляд скарги проводити у її відсутності.

Судове засідання проведено без фіксування технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 22.03.2019 року по справі №439/1678/18 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Аріо Фортіс Фівнанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ПАТ «Олеський завод мінеральних вод», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про визнання недійсними договорів позов задоволено повністю, визнано недійсним договір про відступленя права вимоги №2 від 23 вересня 2016 року, укладений між ТзОВ «Аріо Фортіс Фівнанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди»; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23 вересня 2016 року, укладений між ТзОВ «Аріо Фортіс Фівнанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди»; скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 29963394 від 08.06.2016 року; індексний номер 29963879 від 08.06.2016 року; індексний номер 29963729 від 08.06.2016 року та внесені на підставі цих рішень до Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номерами 14877329, 14877899,4877698; стягнуто з відповідачів на користь ОСОБА_1 2114 грн. у відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.08.2020 рішення Бродівського районного суду Львівської області від 22.03.2019 в частині вирішення спору про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 29963394 від 08.06.2016 року; індексний номер 29963879 від 08.06.2016 року; індексний номер 29963729 від 08.06.2016 року та внесені на підставі цих рішень до Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номерами 14877329, 14877899, 14877698 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Аріо Фортіс Фівнанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ПАТ «Олеський завод мінеральних вод», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Писанець О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 29963394 від 08.06.2016 року; індексний номер 29963879 від 08.06.2016 року; індексний номер 29963729 від 08.06.2016 року та внесені на підставі цих рішень до Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номерами 14877329, 14877899, 14877698 відмовлено. В решті рішення суду - залишено без змін.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 22.03.2019 року набрало законної сили 04.08.2020 року.

02.12.2020 року Бродівський районний суд Львівської області видав два виконавчі листи по справі №439/1678/18.

21.12.2020 ОСОБА_1 подав до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) заяви про відкриття виконавчого провадження і прийняття до виконання виконавчих листів, виданих Бродівським районним судом Львівської області 02.12.2020року по справі №439/1678/18 щодо визнання недійсним договору про відступленя права вимоги №2 від 23 вересня 2016 року, укладеного між ТзОВ «Аріо Фортіс Фівнанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди» та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23 вересня 2016 року, укладеного між ТзОВ «Аріо Фортіс Фівнанс» і ТзОВ «Готель Європа-Броди» (а.с.8-13).

24.12.2020 державним виконавцем ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) Литвиненко Х.А. винесено повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, зсилаючись на те, що резолютивна частина судового рішення у справі №439/1678/18 не передбачає здійснення заходів примусового виконання рішення(а.с.15-19).

Не погоджуючись із таким рішенням державного виконавця Колодяжний Ю.М. 11.01.2021 року звернувся в суд із скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон України № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 5 Закону України № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Отже, однією з підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

При цьому, зі змісту ст. 4 Закону України № 1404-VIII вбачається, що встановлення вимог до виконавчого документа повинно перш за все сприяти державному виконавцю у своєчасному та належному виконанні, у тому числі, й рішення суду, а судовий захист має відповідати вимогам ефективності та не носити лише декларативний характер.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з оскаржених повідомлень про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, виконавчі листи повернуто стягувачу без виконання з підстав, визначених п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», тобто через те, що виконавчий документ не містить заходів примусового виконання.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1, 3 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ст. 10 Закону України № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема, інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Зі змісту резолютивної частини рішення у справі № 439/1678/18 вбачається, що по своїй суті дане рішення є рішенням немайнового характеру.

Порядок виконання рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений розділом VIII Закону України «Про виконавче провадження» та розділом IX «Інструкції з організації примусового виконання рішень», яка затверджена наказом Міністерства юстиції України за № 512/5 від 02.04.2012, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Правила цих норм до рішень немайнового характеру відносять рішення: про поновлення на роботі; про відібрання дитини; про виселення боржника; про вселення стягувача; інші рішення, за якими боржника зобов`язано особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 63 Закону України № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Таким чином, висновки державного виконавця про те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, є помилковими та передчасними, а тому правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» немає.

Та обставина, що за рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 22.03.2019 року по справі №439/1678/18 видано виконавчі листи, вже свідчить про те, що це судове рішення за своїм змістом характеризуються реалізованістю та передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що скарга є підставною та обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення вимог заявника.

Керуючись ст.ст. 247 ч.2, 258, 260, 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

скаргу задовольнити.

Визнати «Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання» від 24.12.2020року № 24785; № 24786, виданих державним виконавцем ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) Литвиненко Х.А. неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУ МЮ (м.Львів) Литвиненко Х.А. прийняти до виконання виконавчі листи, видані Бродівським районним судом Львівської області 02.12.2020року та відкрити виконавче провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали складено 21.01.2021 року.

Суддя А.О.Бунда