ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів:Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.

розглянула в апеляційному суді в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бибика Володимира Анатолійовича в інтересах відповідача ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2021 року, ухвалене суддею Савченко Л.І., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в обґрунтування якого вказувало, що 27.12.2018 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та МП Фірма «Ерідон» укладено договір добровільного страхування на транспорті «КАСКО CORPORATE» №376001/4100/0000375, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Renault Fluence» державний номерний знак НОМЕР_1 .

20.11.2019 року на вул. Раїси Кириченко в м. Полтаві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді з двору будинку по АДРЕСА_1 не надав перевагу в русі автомобілю та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Fluence», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Факт та обставини ДТП підтверджуються постановою Октябрського районного суду м. Полтави по справі №554/10523/19 від 17.12.2019 року.

Позивачем було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 63990,00 грн. Факт виконання відновлювальних робіт на вказану суму підтверджується актом від 24 лютого 2020 року. Винною особою в скоєнні вищевказаної ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується постановою від 17 грудня 2019 року.

У зв`язку з цим вважає, що особою, яка безпосередньо є відповідальною за завдані збитки є відповідач, а до позивача (у порядку суброгації) переходить право вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування, а саме у розмірі 63990,00 грн.

Цивільно-правову відповідальність відповідача як водія транспортного засобу Toyota Highlander д.н.з. НОМЕР_2 застраховано АТ «СГ «ТАС» (приватне) на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №00648146.

Позивач вважає, що цей страховик також є особою, відповідальною за завдані збитки, обсяг відповідальності, якого визначений нормами Закону №1961-IV.

Договором обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ встановлено ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну в розмірі 100 000,00 грн., франшизу у розмірі 2000,00 грн.

Згідно Звіту про визначення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля від 20 листопада 2019 року, страхового акту №02254/23/920 від 30.01.2020 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 30 січня 2020 року коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Renault Fluence», д.н.з. НОМЕР_1 становить 0,5208; сума зносу складових автомобіля становить 21320,90 грн.; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (матеріальний збиток) дорівнює 42669,10 грн.

Відповідно до ст.ст.12, 22, 29 та 32 Закону №1961-IV на АТ «СГ «ТАС» (приватне), як страховика за договором серії АО №006481461, покладається обов`язок щодо відшкодування позивачу частини збитку у розмірі 40669,10 грн., розмір якого позивач визначає за розрахунком (42669,10 2000,00 грн. = 40669,10 грн.) не перевищує 100 000,00 грн.

Зазначений обов`язок було виконано, а саме за заявою на виплату страхового відшкодування від 28 січня 2020 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 40669,10 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди (63990,00 грн.) та страховою виплатою (40669,10 грн.) становить 23320,90 грн. та має бути відшкодована позивачу безпосередньо відповідачем.

Оскільки у задоволенні претензію від 19.03.2020 року відповідач відмовив у досудовому врегулюванні спору, ПрАТ СК «УНІКА» просило стягнути з відповідача 23320,90 грн. матеріальної шкоди в порядку суброгації та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2102 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2021 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» в порядку суброгації майнову шкоду в розмірі 23320,90 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Не погодившись з цим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив адвокат Бибик В.А. в інтересах відповідача ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права прохає скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що поза увагою місцевого суду залишився договір «КАСКО CORPORATE» №376001/4100/0000375 від 27.12.2018 р., укладений між ПрАТ «СК «УНІКА» та ПП «Фірма «Ерідон», згідно п.1.2.11 якого зазначено, що відшкодування здійснюється без врахування зносу.

Між тим, всупереч умов вказаного договору позивач здійснив виплату за наслідками настання страхового випадку на загальну суму в розмірі 63990,00 грн., в тому числі і 21320,90 грн. сума зносу. В подальшому, суд першої інстанції безпідставно стягнув вказані кошти з відповідача ОСОБА_1 .

Зазначає, що виключно особа, яка зазнала шкоди, наділена правом відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України на відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Вважає помилковими висновки суду про те, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача у зв`язку з заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні та стягнення з нього як винуватця ДТП компенсації шкоди з відшкодуванням різниці між страховою виплатою і фактичним розміром шкоди, завданої власнику автомобіля, незважаючи на те, що ці збитки є меншими від страхової суми.

Посилається на те, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у справі, оскільки ліміт його матеріальної відповідальності за полісом АО № 006481461, яким застрахована його цивільно-правова відповідальність на 100 000,00 грн., покриває завдані збитки, розмір яких становить 63990,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ПрАТ «СК «УНІКА» прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що позивачем правильно та відповідно до умов договору «КАСКО CORPORATE» №376001/4100/0000375 від 27.12.2018 р. проведено розрахунок та виплату страхового відшкодування у розмірі 63990,00 грн. Страховиком за полісом АО № 006481461 вірно проведено розрахунок та виплату страхового відшкодування в сумі 40669,10 грн. А різниця між фактичним розміром шкоди (63990,00 грн.) та страховою виплатою (40669,10 грн.) становить 23320,90 грн. та обґрунтовано стягнута з відповідача на користь позивача.

Розгляд справи проводиться судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України без виклику учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.11.2019 року на вул. Раїси Кириченко в м. Полтаві, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді з двору будинку по АДРЕСА_1 не надав перевагу в русі автомобілю та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Fluence», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2019 року, яка набрала законної сили, по справі №554/10523/19, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень (а.с.28-29).

21.11.2019 року ОСОБА_2 звернувся на адресу ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою №00328218 про подію, що має ознаки страхового випадку, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем (а.с.30).

На підставі акту №00328218 огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 25 листопада 2019 року, рахунку на оплату ФОП ОСОБА_4 № від 14 січня 2020 року, листа ТОВ «Соллі Плюс Полтава» та страхового акту №00328218 від 20 січня 2020 року ПрАТ «СК «УНІКА» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 63990,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №131865 від 21 січня 2020 року (а.с. 31-37).

Відповідно до копії акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_4 №F000012725 від 24 лютого 2020 року загальна вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 63990,00 грн. (а.с.38-39).

Згідно копії звіту про визначення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля від 20.11.2019 року коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Renault Fluence», д.н.з. НОМЕР_1 становить 0,5208 (а.с.47-48).

Відповідно до копій страхового акту №02254/23/920 від 30.01.2020 року та додатку 1 до нього - розрахунку суми страхового відшкодування від 30 січня 2020 року, з урахуванням коефіцієнту 0,5208 (52,08%) сума зносу складових автомобіля «Renault Fluence», д.н.з. НОМЕР_1 становить 21320,90 грн. (а.с.43, 44).

Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_2 застраховано ПрАТ «Страхова група «ТАС» (приватне) на умовах полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/6481461 від 20 вересня 2019 року (а.с.40, 76).

Відповідно до вказаного договору встановлено ліміт відповідальності за шкоду спричинену майну у розмірі 100000,00 грн., франшиза - 2000,00 грн.

Як убачається із страхового акту АТ «СГ «ТАС» (приватне) №02254/23/920 від 30 січня 2020 року та додатку до нього, ПрАТ «Страхова група «ТАС» (приватне) здійснено відповідний розрахунок суми страхового відшкодування: 63990 грн. 2000 грн. (франшиза) 21320,90 грн. (сума зносу) = 40669,10 грн. (а.с.43, 44).

За заявою від 28.01.2020 р. за № 566, ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило ПрАТ СК «УНІКА» виплату страхового відшкодування в розмірі 40669,10 грн. на реквізити, вказані в регресній вимозі, що підтверджується платіжним дорученням №77711 від 05 лютого 2020 року (а.с.50, 51).

Позивачу на його запит надано лист-відповідь № 02324-1/0120 від 24 липня 2020 року про виплату страхового відшкодування в розмірі 40669,10 грн. (а.с.41-42).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» (приватне) згідно полісу №АО/6481461 від 20.09.2019 року.

05.02.2020 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» (приватне) сплатило на користь ТОВ «СК «УНІКА» відшкодування у розмірі 40669,10 грн. Розмір завданої шкоди становить 63990,00 грн.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач набув право вимоги до відповідача, який винен у заподіянні шкоди, та стягнув з останнього на користь позивача різницю між завданою шкодою та виплаченою сумою у розмірі 23320,90 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що страховиком відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» було сплачено на користь ПрАТ «СК «УНІКА» 40669,10 грн. страхового відшкодування, загальний розмір якого становить 63990,00 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «СК «УНІКА», до якого перейшло право вимоги, в порядку суброгації, різницю невідшкодованої шкоди у сумі 23320,90 грн.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 р. при розгляді справи № 199/6667/15-ц.

Доводи апеляційної скарги відповідача, які зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

Доказів, які б спростовували вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Fluence», д.н.з. НОМЕР_1 , стороною відповідача не надано.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, на підставі всебічно встановлених обставин та проаналізованих доказів, та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Бибика Володимира Анатолійовича в інтересах відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: П.С.Абрамов

Л.І.Пилипчук