Справа 556/1831/20
Номер провадження 2/556/15/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2021 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.,

при секретарі- Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання прав забудовника та визнання прав забудовника в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання прав забудовника та визнання прав забудовника в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_4 . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, що складається з майна, прав і обов`язків.

В 1992 році ОСОБА_4 почав будувати будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Забудовником земельної ділянки згідно документації був спадкодавець - ОСОБА_4 .

Будівництво будинку з надвірними будівлями проводилось у відповідності до вимог закону, а саме, на відведеній для цього ОСОБА_4 земельній ділянці, яка була виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Будівництво будинку розпочате згідно дозволу на право виконання будівельних робіт та будівельного паспорта на будинок.

Декларація про готовність до експлуатації житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у АДРЕСА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області не подавалася в зв`язку з смертю забудовника.Будинок з надвірними будівлями був добудований в 1999 році, шлюб між ОСОБА_1 та спадкодавцем укладено 28.04.1990 року.

Отже, фактично їй належить Ѕ частина спірного будинку та прав на нього як частка у спільному майні подружжя, а після смерті спадкодавця його спадкове майно складає іншу Ѕ частину спірного будинку.

Згідно ч.2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту право на спадкування мають спадкоємці за законом відповідно до встановленої Кодексом черговості. Заповіт відсутній.

Як дружина спадкодавця ОСОБА_1 є спадкоємцем І черги за законом згідно ст.1261 ЦК України та у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину, оскільки подала в цей строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

На даний час будівництво вже є завершеним, однак будинок не прийнятий в експлуатацію.

Оскільки замовником (забудовником) є спадкодавець, ОСОБА_1 не може подати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації та отримати документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно.

Спадкодавцем не було за життя приватизовано земельну ділянку під будинком, що в свою чергу унеможливлює для позивачки її приватизацію до визнання її прав як забудовника, та подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлючого документа.

У зв`язку з наведеним просить визнати за нею, всі права таобов`язки забудовника щодо будівництва Ѕ частини житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 як частку у спільному майні подружжя та 1/2 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_4 .

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 7 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Відзив не подано.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що 28 квітня 1990 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №17, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 від 28.04.1990 р.

ОСОБА_4 виділено земельну ділянку на підставі рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради народних депутатів Ровенської області №85 від 23.09.1992 року «Про виділення земельної ділянки в смт.Володимирець під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності громадянину ОСОБА_4 ».

В 1992 році на підставі дозволу на право виконання будівельних робіт, будівельного паспорту та акту від 22.10.1992 року, ОСОБА_4 почав будувати будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Забудовником земельної ділянки згідно документації був спадкодавець - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії НОМЕР_2 від 05.03.2020 року.

Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння від 07.04.2000 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 .

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу:61457811, у Володимирецькій районній державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу №309/2020.

А як зазначено в довідці про коло спадкоємців №1246/01-16 від 13 листопада 2020 року, виданій завідувачем Володимирецької районної державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Володимирецькій районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №309/2020, коло спадкоємців складається з ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Володимирецької районної державної нотаріальної контори №939/01-16 від 17 вересня 2020 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки померлий ОСОБА_4 не оформив належним чином свою нерухомість у вигляді будинку.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, діючого на час набуття майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. А згідно статті 28 зазначеного Кодексу частки чоловіка та дружини у спільному майні подружжя є рівними.

Згідно з п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Частка спадкодавця у спільному майні подружжя не може бути збільшена або зменшена за рішенням суду.

Отже, фактично позивачці належить Ѕ частина спірного будинку та прав на нього як частка у спільному майні подружжя, а після смерті спадкодавця його спадкове майно складає іншу Ѕ частину спірного будинку.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Як зазначено в ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до положень статей 1268,1269 ЦК України позивачка є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_1 , так як в установленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 331, ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

В ст.1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що об`єктом незавершеного будівництва є об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий вексплуатацію відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Якщо спадкодавець за життя законно розпочав будівництво, але не здав в експлуатацію будинку, то оформлюється спадщина на його права та обов`язки забудовника, зокрема: право власності на будівельні матеріали та обладнання, використані в будівництві; право завершити будівництво будинку на підставі документів, раніше виданих спадкоємцю; право пред`явити для прийняття в експлуатацію завершене будівництво будинку від свого імені; право одержати на своє ім`я свідоцтво про власність та зареєструвати на будинок по спадщині.

Згідно п.3 Загальних положень Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р, № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Оскільки замовником (забудовником) є спадкодавець, позивачка не може подати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації та отримати документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно.

Крім того, згідно п. 5 додатку 2 до вказаного Порядку «Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта», у декларації мають зазначатися відомості про документ, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою.

А спадкодавцем не було за життя приватизовано земельну ділянку під будинком, що в свою чергу унеможливлює для ОСОБА_1 її приватизацію до визнання її прав як забудовника, та подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.8 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, оскільки за життя ОСОБА_4 мав право на введення в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , але на день смерті не ввів його в експлуатацію і право власності на нього не зареєстрував, тому суд вважає, що його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачами, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень з боку відповідачів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст.ст. 331, ЦК України, постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, ст.ст.4,6,8,10-13, 17-18, 141, 206, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання прав забудовника та визнання прав забудовника в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 всі права таобов`язки забудовника щодо будівництва Ѕ частини житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 як частку у спільному майні подружжя та всі права та обов`язки забудовника щодо будівництва Ѕ частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5 розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: Котик Л.О.