Справа № 419/2205/20
Провадження № 2/419/41/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при секретарі Селіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання недійсним рішення та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання недійсним рішення та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 . За життя батько позивача ОСОБА_2 був членом КСП «Світанок» та отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0036861, яка перебуває у колективній власності КСП «Світанок», розміром 9,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Не зважаючи на те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Колядівською сільською радою Новоайдарського району Луганської області прийнято рішення III сесії 24 скликання від 29.11.2002 року №32 «Про передачу в натурі в приватну власність земельних часток (паїв) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земель КСП «Світанок» та видачу державних актів на право приватної власності на землю», на підставі якого на ім`я ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №506598, загальною площею 6,6855 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Колядівської сільської ради, який зареєстровано 18 березня 2003 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №421.

Після померлого ОСОБА_2 , спадщину було прийнято позивачем та його матір`ю - ОСОБА_3 , визнано право власності на Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0036861 за позивачем рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 07.07.2003 року, яке набуло чинності 07.08.2003 року. Таким чином, вбачається, що позивачем належним чином було прийнято спадщину після померлого ОСОБА_2 .

Оскільки даний державний акт є чинним, а також згідно запису у книзі реєстрації вказана земельна ділянка належить ОСОБА_2 , тому позивач не може реалізувати своє право на отримання в користування (оренду) чи власність земельної ділянки. Інформація про вказану земельну ділянку при видачі Державного акта відповідно до діючого на той час законодавства вносилася до Державного реєстру земель. Реєстрація та видача державного акта на право приватної власності на землю після смерті спадкодавця ОСОБА_2 на ім`я померлого, порушила його право, як спадкоємця, на користування земельною ділянкою. Він має право користуватися вказаною земельною ділянкою, однак не може реалізувати своє право по розпорядженню нею до державної реєстрації її речового права на земельну ділянку, чому перешкоджає чинність державного акта виданого з порушеннями ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР (1963 року).

Враховуючи вищевикладене позивач просить визнати недійсним та скасувати рішення III сесії 24 скликання Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області від 29 листопада 2002 року №32 «Про передачу в натурі в приватну власність земельних часток (паїв) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земель КСП «Світанок» та видачу державних актів на право приватної власності на землю» в частині передачі у власність земельної ділянки та видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2 ; визнати недійсним складений на ім`я ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №506598, загальною площею 6,6855 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Колядівської сільської ради, який зареєстровано 18 березня 2003 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №421.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с.24).

Представник відповідача Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області Висторобська О. у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника відповідача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.20).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 78, ч. 2 ст. 90 ЗК України передбачено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 ЗК України. Зокрема, ч. 1, 2 цієї статті передбачено, що Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За загальновизнаними нормами, власники й землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов`язані співпрацювати при здійсненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст. 91, 96, 103 ЗК України).

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вовкодаєве Новоайдарського району Луганської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26.04.2002 року, Колядівською сільською радою Новоайдарського району Луганської області (а.с.8).

Факт того, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданого 02.06.1970 року (а.с.7).

За життя батько позивача ОСОБА_2 був членом КСП «Світанок» та отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0036861, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок», розміром 9,53 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.16).

На підставі рішення III сесії 24 скликання Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області від 29 листопада 2002 року №32 «Про передачу в натурі в приватну власність земельних часток (паїв) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земель КСП «Світанок» та видачу державних актів на право приватної власності на землю» (а.с.13), на ім`я ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №506598, загальною площею 6,6855 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Колядівської сільської ради, який зареєстровано 18 березня 2003 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №421 (а.с. 10).

Після померлого ОСОБА_2 , спадщину було прийнято позивачем та його матір`ю - ОСОБА_3 , визнано право власності на Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0036861 за позивачем рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 07.07.2003 року, яке набуло чинності 07.08.2003 року (а.с.9). Таким чином, вбачається, що позивачем належним чином було прийнято спадщину після померлого ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 2 статті 9 ЦК УРСР (1963 р.) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР (1963 р.) часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Як видно із статті 548 ЦК УРСР (1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За змістом ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Частиною 5 ст. 116 ЗК України визначено, що земельні ділянки які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод в користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок іншій особі без вилучення (викупу) її у позивача у встановленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Стаття 393 ЦК України передбачає, що Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визначається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту.

Зі змісту ч. 1 ст. 155 ЗК України вбачається, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

При цьому за правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2824цс15 Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано Державні акти, так і самі акти про право власності на земельні ділянки.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 14 Конституції України, ст. 118, 152, 155 ЗК України, ст. 15, 16, 215, 393 ЦК України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», ст. 12, 13, 76, 89, 130, 133, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області про визнання недійсним рішення та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення III сесії 24 скликання Колядівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області №32 від 29 листопада 2002 року «Про передачу в натурі в приватну власність земельних часток (паїв) власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земель КСП «Світанок» та видачу державних актів на право приватної власності на землю» в частині передачі у власність та видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2 .

Визнати недійсним складений на ім`я ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №506598, загальною площею 6,6855 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Колядівської сільської ради, який зареєстровано 18 березня 2003 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №421.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий О. М. Іванова