Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2245/20 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Галацевич О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №285/2245/20 позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Літвин О.О. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Свій позов обґрунтовувала тим, що перебуває із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2015 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб із відповідачем не розірваний, але з грудня 2019 року вони проживають окремо, сімейні стосунки фактично припинені. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Сама вона не в змозі забезпечити належний життєвий рівень дитині, оскільки практично 70% своєї заробітної плати вимушена сплачувати за оренду житла. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання доньки відмовляється, хоча таку можливість має, оскільки інших осіб на утриманні не має та офіційно працює на двох роботах.

Рішенням Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 червня 2020 року до досягнення донькою повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, зменшивши розмір аліментів на утримання доньки до 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що добровільно періодично надає позивачу кошти на утримання доньки, сплачує за відвідування дитячого садка, купує продукти. Наполягає на тому, що цікавиться життям доньки та допомагає матеріально. Розмір його доходів не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн. щомісячно та поставить його в скрутне майнове становище.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абзаци перший та другий частини другої ст.182 СК України).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Довідкою Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 18 червня 2020 року №1637 підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та на її утриманні перебуває донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). У довідці також зазначено про те, що чоловік ОСОБА_2 зареєстрований за іншою адресою. Отже, донька ОСОБА_3 проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Дані обставини відповідачем не спростовані.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов малолітнім дітям.

Із довідки від 07 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 працює слюсарем-сантехніком у ДП «Новоград-Волинський сиркомбінат «ПАТ «Житомирмолоко» та його середньомісячна заробітна плата у період із червня по серпень 2020 року складала 5 436 грн. (а.с.81).

Окрім того, із довідки від 08 вересня 2020 року також слідує, що ОСОБА_2 працює за сумісництвом у ФОП ОСОБА_5 водієм автобуса та у період із червня по серпень 2020 року йому нарахована зарплата в сумі 3 600 грн, або 1 200 грн. у місяць (а.с.80).

Отже, офіційний місячний дохід відповідача складає 6 636 грн.

Копіями квитанцій, доданими відповідачем до апеляційної скарги, підтверджується, що він періодично сплачує кошти за відвідування донькою дитячого садка (а.с.82-83).

Інших утриманців, окрім доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не має. Відповідач перебуває у працездатному віці та за станом здоров`я застережень не має. Дитина в силу віку не здатна забезпечити себе самостійно, а тому тягар утримання покладається на батьків порівну, які зобов`язані дбати про дитину до досягнення останньою повноліття.

Суд також приймає до уваги ту обставину, що малолітня донька сторін проживає з матір`ю, що передбачає понесення останньою основного тягара на її утримання. Відповідач цікавиться життям доньки, але кошти на її утримання надає періодично. Така матеріальна участь батька в утриманні доньки не носить регулярного, визначеного та стабільного характеру, чим порушуються найвищі інтереси дитини, яка щоденно потребує їжі, одягу, засобів особистої гігієни, забезпечення належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку.

Окрім того, присуджений судом щомісячний розмір аліментів (2 500 грн.) не перевищує 50% щомісячного доходу відповідача (3 318 грн.), а тому доводи апеляційної скарги про те, що щомісячний розмір допомоги батька дитині, визначений судом, поставить ОСОБА_2 у скрутний майновий стан є надуманими та спростовуються наданими ним же доказами.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не змінюють, а тому рішення залишається без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 серпня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: