ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м.Суми

Справа №591/1725/20

Номер провадження 22-ц/816/70/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Сидоренко А.П., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 22 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради (далі КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги мотивує тим, що 02 липня 2019 року відповідно до наказу № 83-ос від 02 липня 2019 року вона була звільнена за скороченням штату з посади фахівця з публічних закупівель КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР. 02 липня 2019 року відповідач провів з нею розрахунок та перерахував на її картковий рахунок кошти у сумі 28 773 грн 78 коп.

Не погодившись із сумою, що була їй виплачена при звільненні, вона 15 листопада 2019 року письмово звернулася до відповідача про донарахування та виплату коштів за квітень-липень 2019 року, оскільки при розрахунку суми коштів, що підлягали виплаті з вини відповідача сталася помилка, та не було враховано отримання нею у січні-лютому 2019 року надбавки до посадового окладу за рахунок коштів відділення зубопротезування. Відповідач проти її вимог не заперечив і 24 грудня 2019 року перерахував на її картковий рахунок недоплачену суму у розмірі 1215 грн 23 коп., а 27 січня 2020 року 41 грн 68 коп.

Перерахуванням їй вказаних коштів відповідач підтвердив факт того, що її вимоги є обґрунтованими та ним не оспорюються.

20 січня 2020 року вона, керуючись ст. 117 КЗпП України направила на адресу відповідача лист-претензію про нарахування та виплату їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з метою досудового врегулювання спору, проте ні відповіді, ні відшкодування у визначений законом строк не отримала.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03 липня 2019 року по день фактичного розрахунку 24 грудня 2019 року, та стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 15 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Стягнув з КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 03 липня 2019 року по день фактичного розрахунку 24 грудня 2019 року в сумі 34 660 грн 17 коп. При виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнув з КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР, посилаючись на те, що судом не в повному обсязі з`ясовані обставини, які мають значення для розгляду справи, неправильно та неповно досліджено докази, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1452 грн 26 коп.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що твердження суду першої інстанції про незацікавленість відповідача у мирному вирішенні спору є хибним, так як відповідач належним чином та у визначені строки, надавав відповіді на усі звернення позивача.

Наголошує на тому, що КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР станом на листопад-грудень 2019 року фінансувалося за рахунок коштів бюджетної субвенції, тобто на рахунку закладу кошти були відсутні, а тому не було можливості відразу погасити заборгованість перед позивачем.

Вказує, що КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР згідно з рішенням Головного управління ДПС у Сумській області, управління у м. Сумах (м. Суми) № 008 від 23 січня 2020 року включено до реєстру неприбуткових установ та організацій, що в свою чергу підтверджує невиправдану обтяжливість стягнутої судом суми.

Зазначає, що недорахована позивачці сума становить 4,19 % порівняно з загальною сумою розрахунку проведеного з позивачкою, тобто є незначною.

Вважає, що з дотриманням розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця, для отримання суми, що підлягає стягненню з відповідача, необхідно враховувати саме 4,19 % від суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, яку хоче стягнути позивач, а саме 1452 грн 26 коп.

Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка заявила клопотання про витребування у відповідача копії наказу 83-ос від 02 липня 2019 року та копію Статуту КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР.

Колегія суддів не розглядає вказане клопотання, оскільки витребування доказів за клопотанням сторін та інших учасників справи відповідно до положень ст. 365 ЦПК України здійснюється у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, а в даному випадку клопотання позивачкою було направлено суду вже після призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції.

Стосовно клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням учасників справи слід зазначити наступне.

Сумський апеляційний суд ухвалою від 30 листопада 2020 року на підставі ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи призначив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Підстав, передбачених ч. 3 ст. 369 ЦПК України для розгляду справи з викликом учасників справи не вбачається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив, та з матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала у трудових відносинах з КНП «Клінічна лікарня №4» СМР з 22 січня 2007 року на посаді бухгалтера, 03 липня 2018 року позивачка була переведена на посаду фахівця з публічних закупівель, та 02 липня 2019 року звільнена у зв`язку зі скороченням штату. Вказані обставини визнаються сторонами.

З виписки з банківського рахунку вбачається, що 02 липня 2019 року відповідачем було перераховано на користь позивачки 28 773 грн 78 коп. (а. с. 16).

15 листопада 2019 року позивачка письмово звернулася із заявою до відповідача щодо неврахування надбавки при нарахуванні листка непрацездатності, на якому вона перебувала у квітні 2019 року, при нарахуванні щорічної відпустки, в якій вона перебувала у травнічервні 2019 року та при нарахуванні компенсації за невикористану відпустку при звільненні (а.с.13). 20 листопада 2019 року вказану заяву отримано відповідачем (а. с. 14).

24 грудня 2019 року відповідачем КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР перераховано позивачці на її картковий рахунок недоплачену суму у розмірі 1215 грн 23 коп. (а.с.17) та 27 січня 2020 року 41 грн 68 коп. сума лікарняних, недорахована внаслідок помилкового заниження середньоденної заробітної плати, у зв`язку із не включенням до розрахунку доплат за збільшений обсяг робіт в січня, лютому 2019 року (а.с.15).

20 січня 2020 року, позивачка направила на адресу відповідача претензію про нарахування та виплату їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (а. с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що суд обраховував середній заробіток, виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 289 грн 79 коп., що відповідачем не заперечувалось. При цьому визначив період затримки розрахунку при звільненні з 03 липня 2019 року по день фактичного розрахунку 24 грудня 2019 року (123 днів) та присудив до стягнення суму в розмірі 34 660 грн 17 коп.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

П. 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п.п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивачки на своєчасне отримання всіх сум, що належать їй при звільненні та дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34 660 грн 17 коп. При цьому вважав заявлену до стягнення суму середнього заробітку співмірною із встановленим загальним розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивачки та відповідача та періодом прострочення остаточного розрахунку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позову, проте не можна погодитися з розміром присудженої до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

В своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 про те, що право суду зменшити розмір середнього заробітку залежить від прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

З матеріалів вбачається, що при звільненні відповідач виплатив позивачці суму в розмірі 28 773 грн 78 коп. Розмір недоплаченої суми, яку в подальшому виплатив відповідач після звернення до нього позивачки з відповідною заявою, склав 1256 грн 91 коп. На думку колегії суддів, розмір недоплаченої суми є незначним у порівнянні із загальною сумою проведеного із позивачкою розрахунку 4,19 % порівняно із загальною сумою розрахунку проведеного з позивачем (1256,91 грн х 100/30030,69 грн = 4,19 %).

Крім того, сума несвоєчасно виплачених коштів (1256 грн 91 коп.) є більш, ніж у 27 разів меншою, ніж визначена сума середнього заробітку позивачки за час затримки її виплати при звільненні (34 660 грн 17 коп.). Підлягає врахуванню і та обставина, що відповідач в добровільному порядку, на вимогу позивачки, донарахував та виплатив позивачці недоплачену суму під час розрахунку при звільненні. Одним із варіантів приблизної оцінки розміру майнових втрат позивачки, пов`язаних із затримкою виплати їй вихідної допомоги, які розумно передбачити, може бути розрахунок на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні у 2010 - 2014 роках розміру сум, які позивачка, недоотримавши належні їй кошти від роботодавця, могла би сплатити як відсотки за відповідний період, взявши кредит з метою збереження рівня її життя (див. пункт 94.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц). З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, враховуючи характер цієї заборгованості, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 2000 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивачки, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих її втрат, які розумно можна було би передбачити.

За таких обставин, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 2000 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 48 грн 52 коп.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3; 381; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2020 рокузмінити в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 03 липня 2019 року по день фактичного розрахунку 24 грудня 2019 року в сумі 2000 гривень. При виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 48 гривень 52 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина