Справа № 697/2160/20
Провадження № 2/697/139/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Євтушенко Б.В.,

з участю секретаря с/з - Литвин Л.К.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні м. Канів, Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ліплявської сільської ради ОТГ Канівського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про визнання права на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_4 . Останнє місце проживання спадкодавця: с. Озерище, Канівського району, Черкаської області. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), площею 6,89 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Озерищанське», розташовану в адміністративних межах Ліплявської (бувшої Озерищанської) сільської ради ОТГ Канівського району Черкаської області. Особистого розпорядження заповітом на випадок своєї смерті спадкодавець не робив, отож право спадкування за законом першої черги на його спадкове майно, відповідно до ст. 529 діючого на той час ЦК УССР, набули вони - дочки, позивачі по справі, які вище зазначену спадщину прийняли своєчасно, шляхом заволодіння та розпорядження спадковим майном, оскільки проживали з спадкодавцем однією сім`єю. Їх мати, ОСОБА_5 , як цивільна дружина спадкодавця, відповідно до чинного на той час законодавства, від спадкування усунулася. Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ЧР № 0309558 від 24.02.1999, який належав ОСОБА_4 , було втрачено, то при зверненні 19 листопада 2020 року до державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори отримати свідоцтва про спадщину спадкоємці не змогли, за відсутністю правовстановлюючих документів. Просять суд визнати за ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай), площею 6,89 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Озерищанське», розташовану в адміністративних межах Ліплявської сільської ради Канівського району Черкаської області, в рівних частках по 1/2 частці кожній.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Представник відповідача - Ліплявської сільської ради ОТГ Канівського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій сільський голова проти позовних вимог не заперечує та просив справу розглядати без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає ( а.с. 28).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 22).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

Ухвалою суду від 30.11.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 24.12.2020, задоволено клопотання про витебування доказів.

24.12.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в судове засідання на 18.01.2021.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.12.1999 (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Озерище, Канівського району, Черкаської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), площею 6,89 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Озерщанське», по Озерищанській сільській раді, Канівського району, Черкаської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку в замін сертифікату на земельну частку (пай) серія ЧР 0309558 зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 164 від 24.02.1999 та виданий на ім`я ОСОБА_4 не видавався, що підтверджується довідкою Міськрайонного управління Держкомзему у м. Каневі та Канівському районі Черкаської області від 06.02.2012 за № 04-16/236 (а.с. 11).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до ст. 529, 549 ЦК УССР, своєчасно прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_4 шляхом заволодіння та розпорядження спадковим майном, оскільки проживали разом з спадкодавцем однією сім`єю, що підтверджується довідкою виконкому Озерищанської сільської ради Канівського району Черкаської області від 06.02.2012 № 56 (а.с. 12) .

Родинні стосунки позивачів з батьком підтверджуються свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , де в рядку «батько» зазначено - « ОСОБА_4 », та свідоцтвами про шлюбу від 09.10.2004 та від 28.01.2011, відповідно до яких, дошлюбне прізвище ОСОБА_1 « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 », а ОСОБА_2 на « ОСОБА_2 » (зворотній бік а.с. 8, а.с. 9).

19.11.2020 державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) ( а.с. 14).

Отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0309558, спадкодавцем за життєвих обставин було втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Канівчанка» № 48 (366) за 25.11.2020 (а.с. 13).

Згідно інформації Канівської державної нотаріальної контори від 03.11.2020 за № 1267/02-14 щодо спадкової справи, вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину за заповітом прийняла ОСОБА_1 .

Із наведених обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір, щодо спадкування позивачами права на отримання земельної частки (паю) після смерті їх батька.

Умови, порядок та черговість спадкування передбачені положеннями Цивільного Кодексу України.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК - УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 1999 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК УРСР в редакції чинній на час виникнення спірних відносин.

Так, ст. 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом , та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК УРСР - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Як передбачали положення ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно до положень ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Діями, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, що свідчать про прийняття спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Крім того, право на отримання земельної частки (паю), яке оспорюється по даній справі регулюється, зокрема, Указом Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», відповідно до якого, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивачів. Так, обґрунтованими є твердження позивачів, що вони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом першої черги, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інших спадкоємців, які б у встановлений строк звернулись із заявами про прийняття спадщини чи прийняли її шляхом фактичного вступув управління та володіння не встановлено. Цивільна дружина спадкодавця ОСОБА_11 від спадкування усунулася. Вступивши у фактичне управління та керування майном позивачі прийняли спадщину, від спадщини не відмовлялися. Належність спадкодавцю права на відповідну земельну частку (пай) підтверджується наявними у справі доказами, та підлягає включенню до спадкової маси та відповідного спадкування ними. Оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я спадкодавця не здійснювалось. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивачів права вирішення спору щодо отримання права на спадкування земельної частки (паю) у судовому порядку, факт неможливості на даний час отримання дублікату відповідного сертифікату, через відсутність його, відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій позивачів суд покладає судовий збір на позивачів, сплачений ними.

Керуючись ст. 4, 12, 79, 80-85, 259, 263 265, 268 ЦПК України, на підставі Указу Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ліплявської сільської ради ОТГ Канівського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про визнання права на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), розміром 6,89 в умовних кадастрових гектарах в КСП «Озерищанське», розташовану в адміністративних межах Ліплявської сільської ради ОТГ Канівського району Черкаської області, в рівних часках, по 1/2 кожній, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Б . В . Євтушенко