справа № 570/780/21
провадження № 2/570/705/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2021 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом Першої Всеукраїнської кредитної спілки до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

покликаючись на непогашення відповідачем кредиту та несплату ним нарахованих процентів у строки та у розмірах, визначених графіком розрахунків за кредитним договором, позивач у поданій до суду 23 лютого 2021 року позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 25 535,33 грн. та судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Відповідач до суду не з`явилась, відзиву на позов не подала.

Представник позивача до суду не з"явився.

Зважаючи на те, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність в порядку заочного розгляду та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, 22 вересня 2017 року між сторонами підписано кредитний договір № 44, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти у кредит у сумі 10 000 грн. 00 коп. на строк 24 місяці з 22 вересня 2017 року до 23 вересня 2019 року. За п.3.2.2 вказаного договору відповідач зобов`язувалась погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначену цим договором.

У відповідності до розрахунку станом на 18 лютого 2021 року заборгованість за кредитним договором №44 від 22 вересня 2017 року, на думку сторони позивача, становить 22 535 грн. 33 коп., з яких:

8 899 грн. 31 коп. сума заборгованості по кредиту;

8 636 грн. 02 коп. сума нарахованих та несплачених відсотків за фактичне користування кредитом;

5 000 грн. 00 коп. сума штрафу (згідно п.4.6 договору).

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені та підписані, договір виконувався позичальником, що підтверджується розрахунком заборгованості і свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження відповідачем усіх його умов. Жодних претензій до кредитодавця з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідач не пред`являв. Зазначений висновок узгоджується із положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за кредитним договором і визначив борг на відповідну дату.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості по кредиту, виданий посадовою особою позивача, який являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надала суду жодного належного доказу, що спростовують наявність кредитних відносин та не спростувала подані позивачем розрахунки заборгованості за таким кредитним договором. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надала, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту. Судом таких доказів також не здобуто, що вказує на обґрунтованість позову. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення по суті.

Разом з тим, судом встановлено, що у прохальній частині позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 25 535 грн. 33 коп., тоді як у розрахунку заборгованості вказано суму боргу у розмірі 22 535 грн. 33 коп., що відповідає ціні позову.

Враховуючи те, що судом встановлено на підставі розрахунку заборгованості, що борг відповідача становить 22 535 грн. 33 коп., то з останнього підлягає стягненню саме 22 535 грн. 33 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов Першої Всеукраїнської кредитної спілки до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Першої всеукраїнської кредитної спілки заборгованість в сумі 22 535 (двадцять дві тисячі п`ятсот тридцять п`ять) грн. 33 коп., з яких:

8 899 грн. 31 коп. сума кредиту;

8 636 грн. 02 коп. сума нарахованих та несплачених відсотків за фактичне користування кредитом;

5 000 грн. 00 коп. сума штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Першої всеукраїнської кредитної спілки судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Перша всеукраїнська кредитна спілка, , місцезнаходження: вул.Верхній Вал, 48/28, кв.12, м.Київ.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Кушнір Н.В.