Провадження № 2-н/521/151/21
УХВАЛА

16 січня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 із зазначеною заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу містяться у ст. 163 ЦПК України.

Так, у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте, вказаних у додатках до заяви про видачу судового наказу документів на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, заявником не долучено, про що працівниками суду складено відповідний акт відсутності вкладень, від 18.12.2020 року. Згідно вказаного акту, при перевірці пакету документів, було виявлено, що вказана у додатках копія паспорту заявника, довідка з місця роботи боржника, довідка з місця проживання, ідентифікаційних код заявника й божника відсутні.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявник вказала, що дитина фактично проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.

Проте, на підтвердження наведеного, заявником у заяві вказано, що нею додаються докази, але жодного доказу нею не долучено, про що було співробітниками канцелярії складено акт про відсутність документів, вказаних заявницею у додатках до заяви.

Окрім того, заявниця заявила вимогу щодо стягнення з боржника аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів на місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й до досягнення дитиною повноліття.

Проте, як вже було зазначено суддею, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що боржник офіційно працевлаштований, що, в свою чергу, робить не можливим визначення розміру його доходів, з яких необхідно вираховувати частку стягуваних аліментів на користь заявника.

У відповідності до ч. 2 і 3 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

За змістом ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Частиною другою ст. 165 ЦПК України, встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 161, 163-166 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 166 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, заявник може повторно звернутися з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки, передбачені ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук