Справа № 629/152/21
Провадження № 2/629/419/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2021 року суддя Лозівський міськрайонний суд Харківської області Смірнова Н.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Представник позивача-адвокат Ємець Артем Юрійович, який діє від імені позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, з позовної заяви вбачається, що вона підписана представником позивача ОСОБА_1 -адвокатом Ємцем А.Ю., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 13.01.2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Згідно ч.ч.1,5 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Опікун має право пред`явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним.

Отже, Сімейним Кодексом України прямо передбачено, що позов подається безпосередньо чоловіком або дружиною, а не їх представниками, виключення передбачено лише для осіб, які визнані недієздатними.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

При вирішенні справи про розірвання шлюбу суддя повинен з`ясувати дійсні причини, які спонукали до цього, а також встановити та підтвердити той факт, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, подружжя в цілому чи їхніх дітей. З`ясування даних причини, може бути розкрито у повному вигляді, виключно, самим подружжям. Адже, крім них, ніхто не може знати напевне, яка атмосфера панувала або панує у сім`ї, та чим насправді аргументовані доводи тієї чи іншої сторони.

Отже, виходячи із змісту норм Сімейного Кодексу України, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один з подружжя та волевиявлення особи щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу та не підлягає передорученню.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка немає процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Враховуючи те, що позовна заява подана та підписана особою, яка не має права її підписувати, суд вважає, що позовну заяву слід повернути особі, яка її подала.

Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд повідомляє позивача про те, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст.185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 15-денний строк з дня її винесення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно п.3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Н.А. Смірнова