Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9524/20 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 84 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Галацевич О.М, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Хоменка Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/9524/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу міста Житомира Горая Олега Станіславовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору приватного виконавця виконавчого округу Клименка Романа Васильовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сорочан Єлисей Васильович

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2020 року, яка постановлена суддею Шалотою К.В. в м. Житомирі

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 14 серпня 2020 року за реєстровим №17080.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що в провадженні Корольовського районного суду м.Житомира знаходиться цивільна справа №296/9524/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу міста Житомира Горая О.С., Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору приватного виконавця виконавчого округу Клименка Р.В., в якому заявник просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу міста Житомира Горая О.С. від 14 серпня 2020 року за реєстровим №17080 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості по кредитному договору 0895/083295-ZP від 25.10.2011 в сумі 28899, 43 грн.

Заявник зазначає, що між сторонами виник спір з приводу заборгованості по вказаному кредитному договору, а тому, на даний час існує реальна загроза необґрунтованого стягнення суми заборгованості на підставі оскаржуваного нотаріального напису нотаріуса за виконавчим провадженням №62925936. На думку заявника невжиття даного виду забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення його позовних вимог. А тому, з метою ефективного захисту своїх порушених чи оспорюваних прав та інтересів, вказує на існування необхідності у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сорочан Є.В, подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 14 серпня 2020 року реєстровий №17080, здійснюється стягнення із заробітної плати, пенсії та інших доходів боржника. У зв`язку з чим, за місцем роботи ОСОБА_1 з його заробітної плати відраховуються 20% на погашення заборгованості, розмір якої на його думку є сумнівним та не визнається. З урахуванням того, що позивачем ставиться питання про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, невжиття заходів забезпечення позову може призвести у майбутньому до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Судом першої інстанції не було враховано те, що позивач є боржником за виконавчим написом щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості по кредитному договору в сумі 28 899,43 грн. та оспорює зазначений виконавчий напис в судовому порядку. На даний час з ОСОБА_1 вже утримано кошти в сумі 4105,72 грн за даним виконавчим написом. Скаржник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до незаконного звернення стягнення на майно заявника. Також зазначає, що обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки таким чином буде зупинене стягнення на користь стягувача заборгованості за кредитним договором. Вказана заборгованість є невеликою і оскільки позивач працює та отримує пенсію, заборгованість може бути погашена ним за рахунок його заробітної плати протягом кількох місяців. В іншому ж випадку з позивача може бути стягнута значно більша сума заборгованості, в разі, якщо оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса буде скасовано.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представників ОСОБА_1 та ТОВ «Вердикт Капітал» до суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні поданої заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Проте, заявником не наведено достатніх підстав та не додано жодних доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а саме по собі звернення позивача до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ч.1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ЦПК України, здійснюючи співвідношення від настання правових наслідків вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, а також майнових наслідків заборони здійснювати певні дії, дійшов правильного висновку про відсутність обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 14 серпня 2020 року за реєстровим №17080.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Сорочан Єлисей Васильович залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 16 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 січня 2021 року.

Головуючий Судді