Cправа № 712/5613/21
Провадження № 2/712/1978/21
У Х В А Л А

24 травня 2021 року суддя Соснівського районного суду м. Черкас Пересунько Я.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, визнання договорів недійсними, -

в с т а н о в и в:

21 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом; визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 38475266 від 1 грудня 2017 року, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області; визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку від 1 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований за № 11711; визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку від 1 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , зареєстрований за № 11702.

До позовної заяви також додано заяву про забезпечення позову, в якій позивачка просить заборонити відповідачам будівництво прибудов до житлового будинку та інших споруд на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , до набрання судовим рішенням законної сили, а також додано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за три вимоги немайнового характеру позивач мала б сплатити 2 724 грн судового збору (908 грн * 3 = 2724 грн), за подання заяви про забезпечення позову 454 грн, а всього 3 178 грн судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. 2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору обгрунтоване тим, що позивачка є пенсіонеркою та за 2020 рік отримала пенсію в розмірі 25 800 грн, а тому розмір судового збору перевищує 5 % її річного доходу (що становить 1290 грн.).

Надаючи оцінку клопотанню позивачки про звільнення від сплати судового збору, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Суд також враховує правовий висновок ВП ВС, викладений у постанові 0940/2276/18, за змістом якого питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною. З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням. Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб. Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним. Отже … питання звільнення від сплати судового збору деталізовані конкретизуючими нормами спеціального закону - статтями 5 та 8 Закону України «Про судовий збір», що свідчить про необхідність при … вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору осіб, не зазначених у статті 5 Закону України «Про судовий збір», застосовувати критерії, визначені статтею 8 цього Закону. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що частина перша статті 133 КАС визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України «Про судовий збір» конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

При вирішенні заяви про звільнення від сплати судового збору суд ураховує, що позивачка надала докази про перевищення розміру судового збору 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік.

Проте у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що її позов пов`язаний не із захистом права на проживання чи користування будинком, а із захистом можливості розпоряджатись належною їй часткою у праві власності на будинок.

Враховуючи такі обставини, а також положення ст. 8 Закону, суд не знаходить підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору.

Разом з тим, її доводи про скрутний майновий стан є підставою для зменшення судового збору з 3 178 грн. до 850 грн (по 250 грн за кожну немайнову вимогу та 100 грн за подання заяви про забезпечення позову).

Таким чином, позивачці необхідно сплатити 850 грн 00 коп судового збору та надати суду оригінал квитанції про оплату.

Вказану суму судового збору необхідно сплатити за такими реквізитами: рахунок отримувача: UA0023766; отримувач коштів: ГУК у Черк.обл./Соснів.р-н/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37930566; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код МФО отримувача: 899998; призначення платежу: судовий збір у цивільній справі із зазначенням номера справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Зменшити ОСОБА_1 суму судового збору при зверненні до суду із позовною заявою та заявою про забезпечення позову до 850 грн.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати їй строк у сім календарних днів із дня отримання копії цієї ухвали - для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в частині відмови в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та в частині визначення розміру судових витрат, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Соснівського районного суду м. Черкас чи до Черкаського апеляційного суду.

Суддя Я.В. Пересунько