Справа № 697/1897/20
Провадження № 2/697/107/2021
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
20 травня 2021 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Євтушенко Б.В.,
за участі секретаря судового засідання Дашковської Н.І.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний Сервісний Центр в м. Києві МВС України в особі Територіального сервісного центру 8046, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков Іван Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування перереєстрації автомобіля, поновлення реєстрації автомобіля за позивачем,
Позивач - ОСОБА_1 в особі представника звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний Сервісний Центр в м. Києві МВС України в особі Територіального сервісного центру 8046, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков Іван Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування перереєстрації автомобіля, поновлення реєстрації автомобіля за позивачем, у якому просить суд:
1. витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, сірого кольору;
2. скасувати перереєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року виробництва, сірого кольору, проведену Територіальним сервісним центром 8046 м. Києва 06 березня 2016 року, на ім`я ОСОБА_4 з видачею номерних знаків НОМЕР_2 ;
3. поновити реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року виробництва, сірого кольору на ім`я ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначено наступне:
з 19.11.2013 автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, сірого кольору належить на праві власності ОСОБА_1 (позивачу). Вказане авто зареєстроване за позивачем Вінницькою ВРЕР на підставі довідки-рахунку ВІА062539, виданої ТОВ «Промтехноавто» та ВМД Вінницької митниці, з видачею номерних знаків НОМЕР_3 ;
з відповіді Територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області №31/5-1443-122 від 25.01.2017 стало відомо, що за довіреністю на ім`я ОСОБА_2 Сервісним центром 8047 м. Києва було проведено перереєстрацію автомобіля з видачею 05.03.2016 дублікату свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 . При цьому власник та номерний знак не змінювався;
23.02.2016 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В. було посвідчено довіреність, відповідно до тексту якої ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 (відповідача-1) керувати та розпоряджатися автомобілем марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , з правом передоручення. Звертає увагу, що оскільки автомобіль було викрадено у позивача ще у 2014 році, то після цієї події позивач довіреність з правом керування та розпорядження своїм автомобілем нікому не видавала, до нотаріуса в м. Ірпінь Київської області не зверталась, з ОСОБА_2 - не знайома. Крім того, у дату посвідчення довіреності, а саме 23.02.2016 позивач знаходилась у м. Слов`янськ Донецької області на своєму робочому місці, що підтверджується довідкою ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет». Таким чином, довіреність, посвідчена 23.02.2016 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., позивачем не видавалась і не підписувалась. Згідно з відповіді ГТУЮ у Київській області від 15.05.2018 вбачається, що приватний нотаріус Копейчиков І.В. встановив особу довірителя за паспортом громадянина України, серія НОМЕР_5 , виданого 05.02.2006, в той час як паспорт позивача має серію НОМЕР_6 , виданий 23.02.2011 Слов`янським РО ГУМВД України в Донецькій області. З цього слідує, що цей паспорт надала нотаріуса особа, яка видала себе за власницю автомобіля - ОСОБА_1 . Згідно з цим паспортом, його було видано на ім`я ОСОБА_5 в лютому 2006 року, однак позивач до шлюбу мала прізвище ОСОБА_6 , і лише після укладення шлюбу в 2011 році змінила прізвище та отримала паспорт на прізвище ОСОБА_5 . Отже, наданий приватному нотаріусу паспорт є підробленим та виданим на неіснуючу особу. Зазначені обставини, окрім того, підтверджуються листом ГТУЮ у Київській області від 11.10.2019, письмовими поясненнями нотаріуса ОСОБА_7 , копією підробленого паспорта на ім`я ОСОБА_1 , виданого у 2006 році, та відповіддю ГСЦ МВС від 16.09.2019 щодо видачі позивачу дійсного паспорту у 2011 році;
на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу на теперішній час автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску зареєстрований за ОСОБА_4 з номерними знаками НОМЕР_2 . Вказані обставини підтверджуються відповіддю Територіального сервісного центру 1443 від 25.01.2017 та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 ;
відтак, ОСОБА_1 на наділяла ОСОБА_2 (відповідача-1) та ОСОБА_3 (відповідача-2) правом відчуження її автомобіля, дії даних осіб не відповідали її волі, в подальшому не схвалювала вчинений від її імені правочин, на час підписання довіреності на ОСОБА_2 знаходилась на своєму робочому місці у м. Слов`янськ Донецької області, таким чином довіреність на ім`я ОСОБА_2 вона не видавала і не підписувала, отже належне їй на праві власності майно вибуло позо її волею на підставі договорі купівлі-продажу від 06.03.2016;
вищезазначені обставини встановлені постановою Черкаського апеляційного суду від 27.02.2020 у справі №697/904/17, що набрала законної сили, і не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи в силу положень ст. 82 ЦПК України.
У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.12.2020.
У зв`язку з першою неявкою відповідачів в підготовче засідання, розгляд справи ухвалою суду від 18.12.2020 відкладено.
25.01.2021 ухвалою суду задоволені клопотання представника позивача, відкладено підготовче засідання по справі на 25.02.2021 та продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.
Ухвалою суду від 25.02.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Розгляд справи відкладався.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, за участі її представника.
Представник позивача Губський Р.В., який діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від 13.10.2020, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач-1 ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлений судом про місце, дату та час судового засідання шляхом направлення повістки за місцем проживання, зазначеним позивачем, та через оголошення на веб-порталі Судової влади України, проте конверт з відправленням ОСОБА_2 , як і конверт до Реєстраційного відділу (с. Макіївка Донецька область) повернулися до суду з довідками пошти: "тимчасово непідконтрольна територія".
Відповідач-2 ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення особисто ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 49), причини неявки суду не повідомив, письмовий відзив не подав.
Відповідач-3 ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації (т. 1 а.с. 182 - повідомлення про вручення, т. 2 а.с. 42 - конверт з довідкою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою») та через оголошення на сайті «Судова влада України» (т. 2 а.с. 31), про причини неявки суд не повідомив, письмовий відзив не подав.
Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, однак, в судове засідання без поважних причин жодного разу не з`явилися, відзив чи заперечень щодо позовної заяви суду не надали. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити за результатами її розгляду заочне рішення.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний Сервісний Центр в м. Києві МВС України в особі Територіального сервісного центру 8046, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков Іван Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторівна - в судове засідання не з`явилися, за належного повідомлення про розгляд справи, причини неявки не вказали.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України.
Згідно вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
З тексту довіреності від 23.02.2016, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., зареєстрованої в реєстрі за №120, вбачається, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 керувати та розпоряджатися належним їй автомобілем марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 14-15).
Згідно довідки Регіонального Сервісного Центру в м. Києві МВС України від 23.03.2017 № 31/26А-236, вбачається, що станом на 05.03.2016 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в територіальному сервісному центра № 8047 було видано дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 на підставі доручення серії НАІ № 111703 від 23.02.2016 ( а.с. 20 т. 1)
З довіреності від 05.03.2016, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гришаєвою І.В., зареєстрованої в реєстрі за №394, вбачається, що ОСОБА_2 , діючий від імені ОСОБА_1 , уповноважив ОСОБА_3 керувати та розпоряджатися, належним ОСОБА_1 , автомобілем марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрованим Центром 8047 05.03.2016. Зокрема, надано право: подавати заяви від імені ОСОБА_1 , одержувати різноманітного роду довідки, знімати і ставити на облік в органах державтоінспекції зазначений автомобіль, продати його (т. 1 а.с. 16).
Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4845/8046 від 06.03.2016, оформленого та підписаного сторонами у Сервісному центрі МВС м. Києва, ОСОБА_3 , діючи за довіреністю, від імені ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_4 купив транспортний засіб: VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску (т. 1 а.с. 17).
На підставі вище зазначеного договору, за заявою відповідача ОСОБА_4 транспортний засіб було перереєстровано у ТСЦ №8046 РСЦ МВС в м. Києві, після чого ОСОБА_4 отримано свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_7 та номерні знаки універсальні (авто) НОМЕР_2 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - т. 1 а.с. 19).
З повідомлення Сервісного Центру 1443 МВС України №31/5-1443-122 від 25.01.2017 (т. 1 а.с. 18), вбачається, що за наявними даними НАІС «Автомобіль» та бази даних «Автомобіль» Донецької області автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 р.в., колір сірий:
-19.11.2013 зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 ), з видачею номерних знаків НОМЕР_3 , тип - фургон малотоннажний, реєстрація на підставі довідки-рахунку ВІА062539, виданої ТОВ «Промтехноавто» та ВМД Вінницьої митниці;
-03.12.2013 переобладнання вищевказаного ТЗ в легковий пасажирський у Центрі м. Слов`янськ, власник на номерний знак не змінювався;
-05.03.2016 центром 8047 м. Києва проведена перереєстрація автомобіля з видачею дублікату свідоцтва про реєстрацію. Власник та номерний знак не змінювався. Дублікат одержано на підставі доручення на ім`я ОСОБА_2 ;
-06.03.2016 перереєстрований автомобіль за договором купівлі-продажу центром 8046 м. Києва на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 ) з видачею номерних знаків НОМЕР_2 і станом на 24.01.2017 знаходиться на обліку.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 належить паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , виданий 23.02.2011 Слов`янським МВ ГУ МВС України в Донецькій області, що підтверджується листом ГСЦ МВС від 16.09.2019 № 31/762аз (т. 1 а.с. 33, копія паспорта - т. 1 а.с. 8-11).
Згідно з відповіді Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15 травня 2018 року, при посвідченні довіреності від 23.02.2016 приватний нотаріус Копейчиков І.В. встановив особу довірителя ОСОБА_1 за паспортом громадянина України серія НОМЕР_5 , виданим 05.02.2006 Слов`янським МВ УМВС України в Донецькій області (т. 1 а.с. 21-24).
З копії довідки Державного вищого навчального закладу «Донбаський державний педагогічний університет вбачається, що позивач ОСОБА_1 23.02.2016 з 8-30 до 16-00 знаходилася на робочому місці факультету спеціальної освіти ДВНЗ «Донбаський державний педагогічний університет» (аудиторія №820) (т. 1 а.с. 25).
Судом встановлено, що паспорт надала нотаріусу особа, яка видала себе за власницю автомобіля - ОСОБА_1 . Крім того, згідно з тим паспортом серії НОМЕР_5 , його було видано на ім`я ОСОБА_1 в лютому 2006, однак позивач ОСОБА_1 до шлюбу мала прізвище « ОСОБА_6 », і лише після укладення шлюбу з ОСОБА_10 в 2011 році змінила прізвище та отримала паспорт на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_9 від 19.02.2011 (т. 1 а.с. 12).
Отже, спірний автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 р.в., колір сірий, вибув з володіння власника ОСОБА_1 поза її волею, адже вона не здійснював волевиявлення, спрямоване на передачу права власності на це майно, не була стороною правочинів щодо цього майна, не вчиняла жодних дій, які б свідчили про намір відчужити дане майно та не уповноважувала жодних осіб з приводу продажу майна.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За приписами ч.1ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Зі змісту наведеної правової норми випливає, що добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно.
Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Згідно з ч.1ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388).
Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Велика Палати Верховного Суду у пунктах 146, 147 постанови від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18) зробила висновок, що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та приводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину (п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»), тоді як вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння тільки особі, з якою відсутні договірні відносини щодо спірної речі.
Продаж автомобіля було здійснено на підставі довіреності від 23 лютого 2016 року, яку позивач не видавала на ім`я ОСОБА_2 , який в свою чергу надав довіреність від 05 березня 2016 року на ім`я ОСОБА_3 , який і вчинив від імені позивача зазначений правочин.
Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (стаття 245 ЦК України).
У відповідності до довіреності від 23 лютого 2016 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиковим І.В., ОСОБА_1 , 1980 року народження уповноважила ОСОБА_2 керувати та розпоряджатися належним їй автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .
На підтвердження особи ОСОБА_1 приватному нотаріусу Копейчикову І.В. при посвідчені довіреності був пред`явлений паспорт серії НОМЕР_10 , виданий в лютому 2006 року (лист ГТУЮ у Київській області - т. 1 а.с. 21-24), що не був паспортом ОСОБА_1 - власника автомобіля. Натомість позивач у справі ОСОБА_1 , 1980 року народження, має паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , виданий Слов`янським МВ ГУМВС України в Донецькій області 23 лютого 2011 року, що підтверджується ксерокопією паспорта та листом ГЦС МВС від 16.09.2019 № 31/762аз, до 2011 року позивач мада прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_11 від 19.02.2011.
Крім того, у дату посвідчення довіреності від неї, а саме 23.02.2016 , позивач знаходилась у м. Слов`янськ Донецької області на своєму робочому місці, а не за місцем нотаріуса, який посвідчував довіреність (м. Ірпінь Київська область).
Отже, автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, сірого кольору вибув з володіння власника ОСОБА_1 поза її волею, адже вона не здійснював волевиявлення, спрямованого на передачу права власності на це майно, не була стороною правочинів щодо цього майна, не вчиняла жодних дій, які б свідчили про намір відчужити дане майно та не уповноважував жодних осіб з приводу продажу майна.
Суд, керуючись тим, що позивач в особі представника довів належним чином, що спірний автомобіль вибув з володіння позивача поза волею власника, як фактично, так і юридично, та встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на відчуження спірного автомобіля, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Таким чином, спірний автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 р.в., колір сірий, підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, також, з метою безперешкодного поновлення порушених прав позивача, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про скасування переєстрації зазначеного автомобіля на ім`я ОСОБА_4 , та поновлення реєстрації автомобіля на ім`я позивача.
Керуючись ст. ст. 81,258,259,263,264,265,354,ЦПК України, ст.ст.15, 16, 317, 321, 328, 387, 388, 391 ЦК України, суд
Позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний Сервісний Центр в м. Києві МВС України в особі Територіального сервісного центру 8046, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков Іван Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування перереєстрації автомобіля, поновлення реєстрації автомобіля за позивачем - задовольнити.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, сірого кольору.
Скасувати перереєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року виробництва, сірого кольору, проведену Територіальним сервісним центром 8046 м. Києва 06 березня 2016 року, на ім`я ОСОБА_4 з видачею номерних знаків НОМЕР_2 .
Поновити реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, кузов НОМЕР_1 , 2011 року виробництва, сірого кольору на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_12 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення суду складено 31 травня 2021 року (30.05.2021 - вихідний день).
Суддя Б.В. Євтушенко