Справа № 297/1446/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гецко Ю. Ю., при секретарі Михайліченко І. А., за участю представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про заборону вчиняти певні дії, відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про заборону вчиняти певні дії, відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 21.11.2019 року він придбав на електронних торгах ДП «Сетам» житловий будинок в АДРЕСА_1 . Після отримання всіх правовстановлюючих документів, він повідомив колишнього власника ОСОБА_6 , про необхідність звільнення житлового будинку від особистих речей та сторонніх людей. Після чого у будинку позивача було розбито стіни в ванних кімнатах, винесені двері, душову кабіну, умивальники, унітази, чим спричини майнову шкоду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Биркович О. в судовому засіданні просив позовні вимоги повністю задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у задоволенні позову просили відмовити як у безпідставному, оскільки вони не мають жодного відношення до будинковолодіння, так як не являються а ні власниками, а ні користувачами.

Представник відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 адвокат Мензак Ю. Ю. у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві.

Перервіривши матеріали справи, вислухавши пояснення всіх участників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Судом достеменно встановлено, що що 21.11.2019 року позивач ОСОБА_3 придбав на електронних торгах ДП «Сетам» житловий будинок в АДРЕСА_1 . Після отримання всіх правостановлюючих документів, позивачем було повідомлено колишнього власника ОСОБА_6 , про необхідність звільнення житлового будинку від особистих речей та сторонніх людей.

Після звільнення житлового будинку було виявлено, що будинок фактично пошкоджено, і з нього без відома власника ОСОБА_3 було варварським способом винесено майно, яке належало позивачу ОСОБА_3 ..

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заперечили позовні вимоги як необґрунтовані, вказують на безпідставність і недоведеність позову. Так, свої заперечення мотивують тим, що у судовому засіданні не було встановлено та доведено факт належності їм спірого будинку, зайняття житлового будинку на постійній основі, тому жодного обов`язку на них не може бути покладено. Ніяких вимог від позивача щодо будинку вони не отримували. Тому просили у задоволенні позову - відмовити.

цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із інших дій осіб, юридичних фактів, що породжують цивільні права та обов`язки;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів;

здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором; у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист, в тому числі, шляхом визначення підстав і предмета позову, формулювання позовних вимог, зміни підстав, предмета позову тощо;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, включно з тими, які власне обґрунтовують право на пред`явлення вимог до конкретного відповідача, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторонами у справах позовного провадження є позивач - особа, яка вважає, що її право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом (ст. 42 ч. 1, ст.ст. 43, 48, 51 ЦПК України).

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб.

Таким чином, особа може звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних, оспорених прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Пред`являючи позов до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 виходив з того, що відповідачі самовільно зайняли спірний житловий будинок, розмістивши у ньому свої речі. Позивач, діючи на захист свого права власності на нерухоме майно та з метою припинення дій, які порушують право, просив зобов`язати відповідачів звільнити самовільно зайнятий будинок та стягнути завдані моральні та матеріальні збитки.

Виходячи з підстав і предмета позову, предметом доказування (ст. 77 ч. 2 ЦПК України) є передусім факти, які повинні підтверджувати доводи позивача про те, що конкретні винні дії, вчинені відповідачем у певний час у відповідному місці та за відповідних обставин потягли порушення його права власності на землю, зокрема: факту самовільного захоплення відповідачем, до якого пред`явлені вимоги, земельної ділянки, належної до комунальної власності, із зазначенням лінійних параметрів захопленої земельної ділянки (площі, меж, конфігурації, розташування); факту встановлення відповідачем металевого контейнера (гаража) на захопленій земельній ділянці, вчинення цим перешкод у здійсненні права власності на землю із фіксацією технічних параметрів таких перешкод; інші факти і обставини, що мають значення в справі з огляду на підстави і предмет позову. Предметом вимоги про звільнення самовільно зайнятого житлового будинку може бути саме такі конкретно визначені особи, що, крім іншого, уможливлює реальне виконання рішення суду у разі задоволення вимоги.

На обґрунтування своїх вимог позивач подав:

Підтверджуючи матеріали придбання нерухомого майна;

Копії матеріалів кримінального провадження;

Фотографії підтверджуючі факт пошкодження житлового будинку

Копії документів придбання матеріалів для укомплектування ванних кімнат;

Копії платіжок та рахунків за оплату газу

Щодо цих матеріалів суд констатує, що вони не є належними, достовірними і достатніми доказами (ст.ст. 77-80, 95 ЦПК України), які б встановлювали обставини, що мають значення в справі. Однак у справі власне немає доказів щодо існування предмету, стосовно якого заявлений позов користування та спричинення шкоди саме відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .. Так, матеріали справи не містять доказів того, що шкода могла бути спричинена саме відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а не колишнім власником ОСОБА_6 , якого було повідомлено позивачем про необхідність звільнення, або ОСОБА_7 , тож позивач сам виходить із того та вказує в позові, що користувачами будинку, за його інформацією, є не тільки дві особи які вказані ним же як відповідачі. Крім того, у справі немає доказів направлення чи вручення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомлення про необхідність звільнення спірного житлового будинку.

Тобто, зазначені матеріали наразі не зв`язують ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зі спірним будинком. Інших же доказів на обґрунтування своїх вимог позивач не надав.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свій стосунок до спірного житлового будинку та до порушення прав позивача щодо завдання йому матеріальної шкоди заперечують.

Отже, наявні в справі докази, що ними обґрунтував свої вимоги позивач і які поклав в основу свого рішення суд першої інстанції, не дають підстав для задоволення позову, пред`явленого до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно до визначеного предмету (сформульованих вимог). Доказів захоплення відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 конкретного житлового будинку немає, як відсутні й докази, які б обґрунтовували право позивача пред`явити вимоги саме до цих відповідачів.

За наведених обставин, позивач не дотримався принципу правової визначеності, позов ґрунтується на припущеннях, чого саме лиш цитування норм права не усуває. Позивач, якщо його право порушується, не обрав належного й ефективного способу захисту права. А тому суд не може ухвалити необґрунтоване рішення про задоволення позову, оскільки його не було доведено ані щодо відповідних підстав, ані щодо права пред`явлення вимоги до визначених позивачем відповідачів.

Керуючись ст. 13, 19, 258, 259, 263, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про заборону вчиняти певні дії, відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Берегівський районний суд до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 21 травня 2021 року.

Суддя Гецко Ю. Ю.