П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року

м. Рівне

Справа № 571/2165/19

Провадження № 22-ц/4815/35/21

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" на заочне рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2020 року у справі за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 29 липня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, в зв`язку з цим станом на 31.10.2019 року за розрахунком банку виникла заборгованість в сумі 40 733,15 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 3227,40 грн., 34927,98 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 400,00 грн., - заборгованість за пенею, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1922,77 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, тому просять стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 29 липня 2008 року в розмірі 3227 (три тисячі двісті двадцять сім) гривень 40 копійок.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" - Крилова О.Л. вказує на те, що 29.07.2008 року відповідачкою було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої вона погодилась, що анкета-заява разом з правилами користування карткою, умовами та правилами надання банківських послуг, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг. Більш того, відповідач підтвердив, що в подальшому самостійно зобов`язується знайомитись зі всіма змінами умов та правил надання банківських послуг.

Таким чином, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Позивачем надано до суду належні, допустимі і достатні докази того, що нарахування та стягнення процентів та неустойки з відповідача є правильним.

З урахуванням наявності заяви, підписаної позичальником, вважає, що відповідач обізнаний з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки за процентами, тому в даному випадку, правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, не можуть бути застосовані. Заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відповідачем не надано. Матеріали справи інших Умов та правил не містять, у зв`язку з чим висновок суду про те, що долучені до позову Умови та правила можливо не є тими, з якими позичальник була ознайомлена не може бути покладеним в основу рішення, оскільки, є лише припущенням суду і нічим не підтверджується.

З наведених підстав просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити повністю.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягають кошти в сумі 3227,40 грн. заборгованості за тілом кредиту, в той же час в задоволенні інших позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, пені, штрафів відмовлено за їх безпідставністю.

Такі висновки місцевого суду в не повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самих розрахунків кредитної заборгованості за договором від 29.07.2008 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг позивача, а також те, що вказаний витяг на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати відсотків у зазначених розмірах та порядку їх нарахування.

Згадані Умови не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17, яку відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до поданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.07.2008 року, станом на 31.10.2019 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 40733,15 грн., в тому числі: 3227,40 грн. - тіло кредиту, 34927,98 грн. - заборгованість за процентами, 400,00 грн. - заборгованість за пенею, 2177,77 грн. - заборгованість по судовим штрафам (а.с.5-9).

З матеріалів справи вбачається, що 29 липня 2008 року відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У вказаній анкеті зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом в розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості, а також обумовлено сплату штрафних санкцій позичальником в разі прострочки платежів більш ніж на 120 днів, а пеня в розмірі 400 грн. не передбачена (а.с.10).

Отже, наявна правова підстава для стягнення саме цих складових кредитного договору (відсотки з поточної заборгованості і штрафи), однак колегія суддів не погоджується з підставами та їх розміром визначених банком в поданому розрахунку.

Загальна заборгованість за відсотками виведена банком з врахуванням поточної заборгованості визначеної за базовою відсотковою ставкою 3% на місць (36 % на рік), яка обумовлена в Анкеті-заяві, на що місцевий суд не звернув увагу, тобто в кредитному договорі та простроченої заборгованості (72 % на рік), яка в зазначеній анкеті не обумовлювалась, а тому відсутня правова підстава для стягнення простроченої заборгованості. Вказане вбачається з тексту Анкети-заяви та колонок розрахунку заборгованості під № 6,7,9,10. (а.с.5-9).

Отже, до стягнення з ОСОБА_1 підлягала б сума виведена банком в колонці № 9 - відсотки на залишок поточної заборгованості, а також штрафи в розмірі 250 грн. та 5% від суми задоволеного позову, які передбачені умовами кредитного договору. Однак, як вбачається з розрахунку банку, залишок поточної заборгованості -0,00 грн., тобто відсутня поточна заборгованість, а для стягнення простроченої заборгованості в розмірі 34927,98 грн. відсутні правові підстави, оскільки вони не обумовлені кредитним договором, тобто в Анкеті-заяві.

Рішення місцевого суду в частині відмови в стягненні відсотків за кредитом слід скасувати та відмовити в задоволенні цих вимог з мотивів наведених колегією суддів.

За таких обставин, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався норм матеріального та процесуального права, не повно з`ясував всі дійсні обставини спору сторін, та при вирішенні даної справи припустився помилки не врахувавши обумовлений сторонами в Анкеті-заяві розмір відсоткової ставки 36% річних за користування кредитом та можливість стягнення банком штрафів за порушення позичальником умов кредитного договору, тому в цій частині рішення місцевого суду слід скасувати і частково задовольнити вимоги апеляційної скарги та позовної заяви.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог слід стягнути з ОСОБА_1 на користь банку понесені ним судові витрати.

В справі задоволено позов на 3227,40 грн. - стягнуто тіло кредиту, а також слід також стягнути штраф 250 грн. та 5% процентної складової (3227,4)=161,37 грн., а разом 411,37 грн.

Банком фактично оскаржувалось рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні відсотків, пені, штрафів на суму 37505,75 грн.. Колегією суддів задоволено вимоги на 411,37 грн., що складає 1,1 % х 2881,5 = 31,7грн.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2020 року скасувати в частині відмови в стягненні відсотків за користування кредитом та штрафів.

Відмовити АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні стягнення з ОСОБА_3 залишку заборгованості за відсотками за користування кредитом б/н від 29 липня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» штраф 250 грн. та 5% процентної складової від суми задоволеного позову 161,37 грн., а разом 411,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» частину сплаченого банком судового збору в розмірі 31,7 грн..

В решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків