Номер провадження: №22-ц/819/256/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Давиденко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2020 року у складі судді Майдан С.І. у справі за позовом адвоката Тихоши Ігоря Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ПрАТ «Європейський страховий союз», МТСБУ про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року адвокат Тихоша І.С., який діє від імені ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.08.2017 року о 13-35 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz», державний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул.Нафтовиків та вул.А.Макарова в м.Херсоні при повороті ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу «Fiat Ducato», державний номер НОМЕР_2 , під його керуванням та скоїв з останнім зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим відповідач вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Посилаючись на те, що внаслідок ДТП автомобіль «Fiat Ducato», державний номер НОМЕР_2 зазнав значних механічних пошкоджень, внаслідок чого вартість заподіяного йому матеріального збитку згідно висновку експерта-товарознавця від 03.11.2017 року складає 126370,80 грн, просив суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 126370,80 грн, витрати, понесені у зв`язку з проходженням авто-товарознавчого дослідження в сумі 11039,2 грн. та судові витрати у справі.

Крім того, посилаючись на те, що внаслідок ДТП він зазнав і моральних страждань, які виражались у душевних стражданнях через ушкодження автомобіля та неможливість протягом тривалого часу користуватися транспортним засобом, що завдавало значних незручностей та змінило привичній спосіб життя і потребувало додаткових зусиль на організацію свого життя, просив суд стягнути з відповідача у відшкодування заподіяної моральної шкоди 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2000 грн, судовий збір в сумі 352,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.360 ЦПК України не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальних збитків, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язаною особою внаслідок заподіяних ОСОБА_2 у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків є страховик відповідача, до якого позивач не звертався з вимогою про отримання страхового відшкодування. Оскільки страховик не відмовляв у виплаті страхового відшкодування, звернення до відповідача, як винної у ДТП особи, є передчасним, оскільки суперечить змісту і меті інституту страхування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на досліджених у справі доказах, встановлених фактичних обставинах справи та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 07.08.2017 року о 13-35 год. на перехресті вул.Нафтовиків та вул. А.Макарова в м.Херсоні відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Mercedes Benz»,державний номер НОМЕР_1 , та позивача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Fiat Ducato», державний номер НОМЕР_2 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Fiat Ducato», державний номер НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження.

Згідно з висновком експерта-товарознавця №АВэ-640/1 від 03.11.2017 року, величина матеріальних збитків, завданих транспортному засобу «Fiat Ducato», державний номер НОМЕР_2 , становить 126370,80 грн, вартість проведення вказаної експертизи становить 1590,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1060 від 24.10.2017 року (а.с.123-151).

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.10).

Судом також встановлено, що згідно довідки №182914 про дорожньо-транспортну пригоду цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз» (а.с 12).

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3290081 від 25.01.2017 року цивільна відповідальність водія автомобіля «Mercedes Benz», державний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП застрахована ПрАТ «Європейський страховий союз» з страховим лімітом:

-за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - 200 000 грн.;

-за шкоду заподіяну майну 100 000 грн.

-франшиза 2000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказана позиція узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Враховуючи встановлені у справі обставини та вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на те, що відповідальність за шкоду завдану водієм автомобіля «Mercedes Benz», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 має нести страховик ПрАТ «Європейський страховий союз».

Безпосередній винуватець ДТП ОСОБА_2 несе відповідальність лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої ним шкоди (ст.1194 ЦК України), чого судом не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що доказів на підтвердження належного звернення позивача до страхової компанії, та, відповідно, відмови останньої у виплаті страхового відшкодування матеріали справи не містять, як і не містять доказів неможливості отримання страхового відшкодування від ПрАТ «Європейський страховий союз».

Що стосується відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. .

Розглядаючи по суті заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував ту обставину, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3290081 від 25.01.2017 року не передбачено виплату страховиком коштів у відшкодування моральної шкоди потерпілим особам, обґрунтовано посилався на те, що ОСОБА_1 внаслідок винних дій ОСОБА_2 зазнав душевних страждань, суттєвих побутових незручностей, був змушений докладати додаткових зусиль, пов`язаних з неможливістю використовувати автомобіль за призначенням та для захисту своїх інтересів, а тому, з урахуванням принципів розумності та співмірності дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаних вимог у розмірі 2000 грн.

З огляду на те, що розмір стягнення у відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції визначено з урахуванням усіх обставин справи, що визнані судом істотними, належним чином вмотивований відповідно до засад цивільного законодавства та ст.1167 ЦК України, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухваленого рішення у наведеній частині.

Щодо оскарження рішення суду першої інстанції в частині часткового стягнення судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про необхідність застосування положень ЦПК України про пропорційність покладення судових витрат на сторони відповідно до розміру задоволених вимог, у зв`язку із чим рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат за надання правничої допомоги в сумі 3000 грн та судового збору в сумі 352,40 грн є вірним і обґрунтованим.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять посилання на нові засоби доказування у справі, рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим відсутні визначені ст.376 ЦПК України підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення чи зміни рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 27.05.2021 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська