Провадження №2/225/155/2021
Справа №225/6538/20
20 травня 2021 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Соляник А.В., за участю секретаря судового засідання Андрієвої Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів, -
10.11.2020 року Військово-цивільна адміністрація міста Торецьк Донецької області звернулася до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, а також стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має неповнолітню дочку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте дитина з матір`ю не мешкає протягом багатьох років.
Неповнолітня ОСОБА_2 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, наданий рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради від 16.06.2010 №188, у зв`язку з тим, що її мати, ОСОБА_1 , була заарештована, а відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записано на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.
Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 23.04.2020 року гр. ОСОБА_1 було засуджено до відбування покарання в місцях позбавлення волі.

Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації від 29.07.2013 № 231 дитину було влаштовано до прийомної сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якій вона виховується до теперішнього часу та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до інформації, наданої Торецьким ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, гр. ОСОБА_1 у серпні 2017 року звільнилася з ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)», однак з того часу жодного разу не звернулася до служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області для повернення до неї на виховання дочки, не цікавилася її життям і здоров`ям, матеріально дитину не утримувала.

ОСОБА_1 негативно характеризується за місцем проживання, не працює, заробляє на життя тимчасовими заробітками, вживає алкогольні та тютюнові вироби, на теперішній час знаходиться під слідством за крадіжку чужого майна. В будинку, де мешкає гр. ОСОБА_1 , немає елементарних умов для забезпечення нормального проживання, морального та фізичного виховання дитини.

ОСОБА_1 власноруч написала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дочки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (заяву написано в присутності начальника служби у справах дітей і сім`ї Сквирської РДА Шеремет О.Б.), а також надала пояснення на ім`я начальника служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, в якому стверджує, що не намагалася зустрітися зі своєю дочкою, не знає з ким дитина проживає, та повернути її до своєї родини не бажає.

Згідно з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, гр. ОСОБА_1 , грубо порушено норми зазначеної статті Сімейного кодексу України. Вищезазначені дії у відповідності до статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачки, гр. ОСОБА_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, позивач просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти на утримання дитини.

Представник позивача ОСОБА_5 до суду не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Так, Військово-цивільна адміністрація міста Торецьк Донецької області звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав матері та батька відносно дитини.

У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

Відповідно до пункту 2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Так у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Суд зазначає, що ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечення медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних цінностей та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11, 27), фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6,9,16).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має неповнолітню дочку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.22, 23).

ОСОБА_2 з матір`ю не мешкає протягом багатьох років, у зв`язку з тим, що її мати, ОСОБА_1 , була заарештована, а відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записано на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Дзержинської міської ради від 16.06.2010 №190 (а.с.20)

Неповнолітня ОСОБА_2 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, наданий рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради від 16.06.2010 №188, у зв`язку з тим, що її мати, ОСОБА_1 , була заарештована, а відомості про батька в свідоцтві про народження дитини записано на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.21)

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 23.04.2020 року ОСОБА_1 було засуджено до відбування покарання в місцях позбавлення волі (а.с.24)

Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації від 29.07.2013 № 231 дитину було влаштовано до прийомної сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якій вона виховується до теперішнього часу та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.17-19).

Відповідно до інформації, наданої Торецьким ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_1 у серпні 2017 року звільнилася з ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)», однак з того часу жодного разу не звернулася до служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області для повернення до неї на виховання дочки, не цікавилася її життям і здоров`ям, матеріально дитину не утримувала (а.с.13)

ОСОБА_1 негативно характеризується за місцем проживання, не працює, заробляє на життя тимчасовими заробітками, вживає алкогольні та тютюнові вироби, на теперішній час знаходиться під слідством за крадіжку чужого майна. В будинку, де мешкає гр. ОСОБА_1 , немає елементарних умов для забезпечення нормального проживання, морального та фізичного виховання дитини (а.с.8)

ОСОБА_1 власноруч написала заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дочки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (заяву написано в присутності начальника служби у справах дітей і сім`ї Сквирської РДА Шеремет О.Б.) (а.с.6)

Також ОСОБА_1 надала пояснення на ім`я начальника служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, в якому стверджує, що не намагалася зустрітися зі своєю дочкою, не знає з ким дитина проживає, та повернути її до своєї родини не бажає (а.с.16)

Крім того, ОСОБА_1 неодноразово притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності, станом на 09.09.2020 перебувала під слідством за крадіжку чужого майна (а.с.7, 12-15)

Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 , яка проживає в цивільному шлюбі з громадянином, ОСОБА_6 1987 р.н. в АДРЕСА_4 без реєстрації з березня місяця 2018 року. Будинок в якому проживають, більше як десять років відключений від електроенергії за борги, немає ні природного, ні балонного газу (варять їсти на дворі па вогні) він глиняний, занедбаний, 1951 року побудови, зареєстрований на померлу бабу співмешканця, ОСОБА_7 1914 р.н., загальна площа житла становить 38 м. кв., житлова 28м. кв. Будинок опалюється пічним опаленням, а також два роки в стані постійного ремонту, в будинку немає елементарних предметів гігієни, постільної білизни, доріжки на підлозі відсутні. Земельна ділянка біля будинку заросла бур`янами (а.с.8)

Згідно з висновком Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області №36 від 06.10.2020 року вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-5)

Відтак, в ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання юридичного обов`язку по вихованню дитини, ніяким чином не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, написала власноруч заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідачка в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов`язки щодо своєї дитини, судом не встановлено.

У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідачки вплине на інтереси дитини, яка не отримує від своєї матері необхідної уваги та догляду.

Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно з ст.169 СК України, відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Щодо стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1,2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2020 року і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття.

Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідачку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.259, 260, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (юридична адреса: вул. Маяковського, буд. 24а, м. Торецьк, Донецька область) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку міста Артемове (наразі місто Залізне) міста Дзержинська (наразі міста Торецьк) Донецької області, громадянку України, батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Артемове (наразі місто Залізне) міста Дзержинська (наразі міста Торецьк) Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2020 року і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Артемове (наразі місто Залізне) міста Дзержинська (наразі міста Торецьк) Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Зобов`язати Військово-цивільну адміністрацію м. Торецьк Донецької області протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для перерахунку аліментів відповідачем.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення виготовлений у встановлений ч. 6 ст. 259 ЦПК України строк.

Суддя А.В.Соляник