Справа № 137/1409/19
Провадження № 22-ц/801/269/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

19 січня 2021 рокуСправа № 137/1409/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., вирішуючи заяви ОСОБА_1 про призначення судової експертизи та про витребування доказів, подані разом з апеляційною скаргою на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2020 року, до якої апелянтом долучено заяви про призначення судової експертизи та про витребування доказів.

В обґрунтування доводів заяви про призначення судової експертизи скаржником зазначено, що враховуючи сумніви у достовірності та допустимості доказів, на які посилається відповідач, зокрема дійсності укладення договорів позики, з метою встановлення давності виконання договорів позики, існує необхідність проведення судової технічної експертизи документів.

В обґрунтування доводів заяви про витребування доказів скаржником зазначено, що з метою проведення судової технічної експертизи договорів позики, у відповідача необхідно витребувати ці договори та оригінали документів про переказ коштів на їх виконання, а саме формуляри замовлень, долучені до матеріалів справи представником відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому зокрема зазначив, що для придбання квартири він отримав позику в розмірі 20000 дол. США, що підтверджується договором позики від 12 червня 2014 року, а для будівництва магазину-закусочної він отримав позику в сумі 86000 дол. США, що підтверджується договором позики від 16 листопада 2004 року та розпискою (а. с. 101-107, т. 1).

Також, 10 грудня 2019 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, у якій посилався на те, що для будівництва частини спірного майна, а саме магазину-закусочної, він отримав позику в сумі 86000 дол. США, що підтверджується договором позики від 16 листопада 2004 року та розпискою, а для придбання квартири отримав позику в розмірі 20000 дол. США, що підтверджується договором позики від 12 червня 2014 року (а. с. 109-116, т. 1).

12 грудня 2019 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій вона заперечувала про отримання відповідачем позики на будівництво магазину-закусочної та на придбання квартири, посилалась на відсутність у матеріалах справи договору позики від 16 листопада 2004 року, розписки та договору позики від 12 червня 2014 року, проте клопотання про їх витребування не заявляла (а. с. 198-200, т. 1).

13 січня 2020 року ухвалою Літинського районного суду Вінницької області зустрічну позовну заяву повернуто заявнику (а. с. 241, т. 1).

29 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з заявою про призначення судової експертизи з метою встановлення давності виконання договорів позики та з заявою про витребування доказів, зокрема і договору позики від 16 листопада 2004 року та договору позики від 12 червня 2014 року (а. с. 14-18, а. с. 31, т. 2).

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 18 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення технічної експертизи договору позики від 16 листопада 2004 року у зв`язку з тим, що цей договір не надано суду учасниками процесу та знаходиться у позикодавця, який є громадянином Канади. Клопотання про витребування доказів задоволено частково, відмовлено у витребуванні договору позики від 16 листопада 2004 року та договору позики від 12 червня 2014 року (а. с. 150, т. 2).

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 365 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач, окрім іншого, у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про призначення експертизи.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 103 ЦПК України встановлено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Дослідивши апеляційну скаргу, матеріали справи та заяви про призначення судової експертизи і про витребування доказів апеляційний суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 не було подано таких клопотань до суду першої інстанції у встановлений законом строк, а саме разом з поданням першої заяви, у якій викладенні заперечення щодо дійсності укладення відповідачем договорів позики, судом першої інстанції обґрунтовано було відмовлено у задоволенні аналогічних клопотань, отже договори позики від 16 листопада 2004 року та від 12 червня 2014 року, а також експертиза цих договорів, є новими доказами, які не були подані до суду першої інстанції, а тому вони не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції (не можуть бути витребувані такі докази).

На підставі викладеного, керуючись ст. 365 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяв про призначення судової експертизи та про витребування доказів у вказаній цивільній справі.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук